Справа № 755/12096/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 13 серпня 2018 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, в якому просив прийняти рішення про примусове видворення з території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, затримати його з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України строком на 6 місяців.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 13 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено, примусово видворено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України, на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як на 6 місяців.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції. На думку апелянта, висновки суду першої інстанції є необґрунтованими. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що апелянту не було надано можливості оскаржити постанову про накладення адміністративного стягнення, а при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення перекладач не залучався.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, зазначаючи, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, не виконав без поважних причин рішення про примусове повернення і не має документа, що дає право на виїзд з України.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2018 року уповноваженою посадовою особою ДМС України складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №003903 (а.с.8), відповідно до якого по вул.Березняківська, 4-А, м.Київ 11 серпня 2018 року о 17:00 год. було виявлено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживає без документів на право проживання в Україні, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу, 11 серпня 2018 року уповноваженою посадовою особою ДМС України винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ №003903 (а.с.11), якою за порушення відповідачем ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.203 КУпАП, на громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

11 серпня 2018 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції управління організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Меркурєвим А.І. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства (а.с.12) громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке затверджено т.в.о. начальника ГУ ДМС України в м.Києві Войналовичем М.В. 11 серпня 2018 року.

Згідно з вказаним рішенням, 11 серпня 2018 року співробітниками ГУ ДМС України в м.Києві під час проведення заходів направлених на виявлення фактів порушення міграційного законодавства по вул.Березняківська 4-А, м.Києва був виявлений громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме, проживав без документів на право проживання в Україні. У ході опитування громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснив, що в Україну він прибув у липні 2018 року, кордон України перетнув на ділянці, яка межує з Російською Федерацією поза пунктом пропуску через державний кордон. Паспорт втратив в РФ за невідомих йому обставин. В Україну приїхав з метою отримати притулок, але до органів міграційної служби не звертався. Приймаючої сторони, документів та підстав на право перебування або проживання в Україні не має. Встановлені обставини, а саме: відсутність у громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, документів, які б надавали йому право перебування або проживання на території України, свідчать про те, що ним порушені вимоги ст.ст.4, 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Ураховуючи вищевикладене та з метою виконання положень ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 12 серпня 2018 року, заборонити громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в'їзд в України строком на 3 роки до 11 серпня 2021 року.

З наведеним рішенням відповідач був ознайомлений та отримав його 11 серпня 2018 року, про що міститься його особистий підпис (а.с.14). Він зобов'язувався не пізніше 12 серпня 2018 року залишити територію України та підтвердив свою ознайомленість з вимогами ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

З огляду на не виконання відповідачем рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та беручи до уваги відсутність у останнього документа, що дає право на виїзд з України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для видворення відповідача за межі території України, оскільки останній не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення та останній не має постійного місця проживання та є обґрунтовані підстави вважати, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та існує ризик його втечі.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно з п.14 ч.1 наведеної статті нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до ч.3 ст.9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч.1 ст.26 наведеного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Частиною 1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Колегія суддів зазначає, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуація міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Наведений перелік підстав є вичерпний і розширенню не підлягає.

Враховуючи, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув до України поза пунктом пропуску кордону без будь-яких документів з метою отримання притулку, однак до органів міграційної служби з вказаного питання не звертався, останній знаходиться в Україні з порушенням норм чинного міграційного законодавства, офіційно не працевлаштований, законного джерела існування, власності та родинних зв'язків на території України не має, рішення про його примусове повернення від 11 серпня 2018 року відповідачем у встановлений строк не виконано без поважних причин, що свідчить про його ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення, беручи до уваги відсутність передбачених ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» обставин, які б унеможливлювали видворенні відповідача за межі території України, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для примусового видворення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, з огляду на відсутність у нього документа, що дає право на виїзд з України, беручи до уваги не виконання ним без поважних причин рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, наявні обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як на 6 місяців.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на не залучення під час розгляду справи про порушення відповідачем ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ч.1 ст.203 КУпАП перекладача, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №003903 від 11 серпня 2018 року (а.с.8), пояснень відповідача від 11 серпня 2018 року (а.с.10), повідомлення про прийняте рішення про примусове повернення від 11 серпня 2018 року (а.с.14) вбачається залучення перекладача ОСОБА_6 громадянина Народної Республіки Бангладеш, номер посвідки НОМЕР_1 (а.с.18).

Також перекладач був залучений і під час розгляду справи в суді першої інстанції, що підтверджується попередженням перекладача про кримінальну відповідальність та присягою перекладача (а.с.24).

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу за відсутності сторін, допустив порушення норм процесуального права, оскільки відповідно до ч.2 ст.288 та ч.14 ст.289 КАС України адміністративні справи та питання, визначені цими статтями, розглядаються судом за обов'язкової участі сторін.

В той же час, в матеріалах справи наявні присяга перекладача ОСОБА_6 громадянина Народної Республіки Бангладеш та його було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України (а.с.24), матеріали справи також містять розписку відповідача щодо надання йому інформації про процесуальні права і обов'язки осіб, які беруть участь у справі (а.с.26), а також наявна заява відповідача про розгляд даної справи за його відсутності у якій останній не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.28).

Таким чином, процесуальні порушення, які виявились у розгляді даної справи за відсутності сторін, не вплинули на права, інтереси та обов'язки учасників справи, не призвели до неправильного вирішення справи, а тому такі порушення не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у розумінні ст.317 КАС України.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо не надання відповідачу можливості оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та рішення органу Державної міграційної служби України про його примусове повернення від 11 серпня 2018 року, оскільки відповідач мав реальну можливість їх оскаржити, в тому числі і при отриманні правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 04 вересня 2018 року, однак, відповідні рішення є чинними та ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи жодних доказів оскарження вказаних рішень до суду надано не було.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи відсутність встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусового видворення з України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 13 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма