Справа № 1240/2755/18
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2755/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чиркін С.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

1) визнати дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці з 80% на 84% суддівської винагороди незаконними;

2) зобовязати відповідача починаючи з 13 квітня 2018 року призначити, нарахувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити зазначене щомісячне довічне грошове утримання судді з урахуванням виплачених за зазначений період сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 19 лютого 1998 року працювала на посаді судді Біловодського районного суду Луганської області. Рішенням ОСОБА_2 Правосуддя від 22.03.2018 звільнена з посади судді Біловодського районного суду Луганської області у зв'язку із поданням заяви про відставку. Наказом голови Біловодського райсуду Луганської області від 06.04.2018 відрахована зі штату суду у звязку із виходом у відставку з 10 квітня 2018 року. 13.04.2018 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, Рішенням Біловодського обєднаного управління ПФУ Луганської області призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди. 17.07.2018 позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді з 80% на 84% заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, календарний період роботи на посаді помічника прокурора Біловодського району Луганської області з 10.11.1995 по 16.02.1998. Відповідач листом від 30.07.2018 відмовив в здійсненні перерахунку з посиланням на відсутність підстав для того відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з огляду на відсутність посади прокурора в переліку передбаченого у вищезазначеній статті. Позивач вважає, що до загального стажу роботи який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, належить враховувати, крім роботи на посаді судді (20 років 1 місяць 22 дня), календарний період роботи на посаді помічника прокурора Біловодського району Луганської області з 10.11.1995 по 16.02.1998 - 2 роки 3 місяці 6 днів, запис про роботу в прокуратурі Біловодського району Луганської області на посаді помічника прокурора наявний в трудовій книжці, а тому дає право одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% суддівської винагороди який працює на відповідній посаді, становить 22 років 4 місяці 28 днів.

Біловодське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області позов не визнало, про що подало відзив на позовну заяву від 18 жовтня 2018 року, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (а.с. 40).

В обґрунтування заперечень проти позову, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідного зразка надавши при цьому необхідні документи. Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданого Біловодським районним судом Луганської області 11.04.2014 стаж ОСОБА_1 на посаді судді складає 20 років 1 місяць 22 дня. При призначенні ОСОБА_1А довічного грошового утримання враховано стаж на посаді судді та розрахунок становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У судове засідання позивач не прибула просила розглянути справу за її відсутності позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги повністю (а.с. 34).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 39).

З урахуванням вимог статей 194, 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вважає за необхідне розглянути її у письмовому провадженні, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 91000, АДРЕСА_1; рішенням ОСОБА_2 ради правосуддя від 22 березня 2018 року за № 867/0/15-18 звільнена з посади судді Біловодського районного суду Луганської області у звязку з поданням заяви про відставку (а.с. 16).

Наказом Біловодського районного суду Луганської області від 06 квітня 2018 року за № 27 ОСОБА_1 відраховано зі штату Біловодського районного суду Луганської області 10 квітня 2018 року у звязку з виходом у відставку (а.с. 17).

Заявою, яку отримано відповідачем 17 липня 2018 року, позивач просив перерахувати розмір щомісячного довічного грошового утримання судді з 80% на 84 % заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді (а.с. 20).

Листом від 30.07.2018 за № 3128/03-18 Біловодське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області надано розяснення позивачу, в якому зазначено, що відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданого Біловодським районним судом Луганської області стаж ОСОБА_1 складає 20 років 1 місяць 22 дня, з огляду на те, що при призначення довічного грошового утримання враховано стаж на посаді судді, а тому розрахунок становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с. 28).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

На час звернення ОСОБА_1 до Біловодське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання (13 квітня 2018 року) спірні правовідносини регулювались Законом України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та Законом України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» із змінами).

Абзацом першим пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної ОСОБА_2 України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону (абзац другий пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).

При цьому, абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016 про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

На посаду судді Карягіна Вікторія Анатоліївна призначена 19 лютого 1998 року, про що свідчить запис за № 26 у трудовій книжці останньої від 27 вересня 1979 року (а.с. 21-27).

На день призначення позивача суддею діяв Закон України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів».

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (в редакції, яка діяла на час призначення позивача суддею) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, ОСОБА_2 арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Разом з цим, із інформації, зазначеної в трудовій книжці позивача вбачається, що ОСОБА_1 з 10.11.1995 по 16.02.1998 працювала на посаді помічника прокурора Біловодського району (стаж 02 роки,03 місяців 06 днів) (а.с. 25).

Стаття 56 Закону № 1789-XII (чинного, на час призначення позивача на посаду судді) містить поняття «прокурор», під яким слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

З системного аналізу вищенаведених правових норм слідує, що до стажу роботи на посаді судді Карягіної Вікторії Анатоліївни, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, зараховується робота на посаді помічника прокурора.

Відповідно до інформації, зазначеної в трудовій книжці ОСОБА_1 від 27 вересня 1979 року, судом встановлено, що стаж судді Карягіної Вікторії Анатоліївни, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 22 років 04 місяці 28 днів, з яких стаж роботи на посаді помічника прокурора - 2 роки 03 місяців 06 днів та стаж роботи на посаді судді судів України - 20 років 01 місяць 22 дня (а.с. 21-27).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («STRETCH v. THE UNITED KINGDOM» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 52 рішення у справі «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Скордіно проти Італії» («Scordino v. Italy» № 36813/97).

За таких обставин, суд вважає, що до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді (20 років 01 місяць 22 дні), період роботи помічником прокурора Біловодського району (02 роки 03 місяці 06 днів).

Таким чином, загальний стаж позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 22 роки 04місяці 28 днів.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №19-рп/2004 зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність судів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів...; захистом їх інтересів; гарантуванням фінансування та належних умов для фінансування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 18.06.2007 № 4-рп/2007, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, від 08.06.2016 №4-рп/2016.

У статті 22 Конституції України прямо зазначено, що при прийнятті законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013, зокрема вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про Закон «Про статус суддів» від 10.07.1998, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків мас бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (п.6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п.6.4).

У Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17.11.2010 № (2010) 12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (п.54).

Таким чином, належне матеріальне та соціальне забезпечення суддів, в тому числі й виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, забезпечення гідного статусу життєвого рівня суддів є обов'язком держави, оскільки суддя відповідно до статті 127 Конституції України, а також статтею 53 Закону України № 2453, обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.

Підставою для отримання матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень є виключно конституційно визначений статус професійного судді.

Відтак, враховуючи, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді та такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку, обмеження при виході у відставку гарантованого щомісячного довічного грошового утримання судді є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією України та іншими законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Більш того, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016, на підтвердження рішень від 18.06.2007 №4-рп/2007 та від 03.06.2013 №3-рп/2013 наголошується, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя, а всі обмеження розміру довічного грошового утримання суддів у відставці суперечать Основному Закону.

Враховуючи наведене, підстави для не включення до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначених періодів є звуженням змісту на обсягу існуючих у позивача прав, що суперечить Конституції України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, підлягають задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі статті 267 КАС України суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд ураховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням постанови в даній справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн згідно з квитанцією від 11.09.2018 № 0.0..1 (а.с. 3).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 704,80 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 Анатоліївни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 91000, АДРЕСА_1) до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місце знаходження: 92800, Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Центральна, буд. 77, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати дії Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці з 80% на 84% суддівської винагороди протиправними.

Зобовязати Біловодське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (місце знаходження: 92800, Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Центральна, буд. 77, ) починаючи з 13 квітня 2018 року призначити, нарахувати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 91000, АДРЕСА_1) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити зазначене щомісячне довічне грошове утримання судді з урахуванням виплачених за зазначений період сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місце знаходження: 92800, Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Центральна, буд. 77, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 91000, АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_5