Справа № 0540/8706/18-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 р. Справа№0540/8706/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І. розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, Управління) про скасування рішення №2584 від 26.07.2018 року про відмову в перерахунку пенсії, зобовязання розглянути повторно заяву з урахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» про перерахунок пенсії від 31.05.2018 року відповідно до вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.06.2017 року йому була призначена пенсія за віком на пільгових умовах. 31.05.2018 року позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії по збільшенню пільгового стажу відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Однак, в вересні 2018 року отримав рішення Управління про відмову у перерахунку пенсії. Зазначене рішення обґрунтоване тим, що на день звернення позивача із заявою, пільговий стаж на підземних роботах позивача складає 13 років 03 місяці 09 днів замість необхідних 15-ти років. Наявність такого пільгового стажу обумовлена несплатою підприємством щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску до Пенсійного фонду України за період роботи з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, незаконними та такими, що порушують його Конституційні права на пенсійне забезпечення, тому просить суд скасувати рішення Управління про відмову у перерахунку пенсії та зобовязати Управління повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії.

10 вересня 2018 року через відділ документообігу Донецького окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1.

У зазначеному відзиві відповідач повністю заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що на підставі наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу за період з 01.01.200 року по 30.04.2018 року встановлено, що на день звернення позивача за перерахунком пенсії стаж на підземних роботах складає 13 років 03 місяці 96 днів замість необхідних 15 років, передбачених законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Наявність такого стажу обумовлена несплатою щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску до пенсійного фонду України за період роботи з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року підприємством ВП «Шахта 1/3 Новогродвська» ДП «Селидіввугілля». На підставі зазначеного, відповідач просив відмовити у задоволенні вимог в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи ( у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, є громадянином України ( паспорт серії ВВ 463039), пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААЇ № 594191.

Позивач перебуває на обліку у Селидовському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та одержує пенсію за віком.

31 травня 2018 року позивач звернувся до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про здійснення перерахунку пенсії у відповідності до Закону України «Про престижність шахтарської праці».

Рішенням начальника Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №2584 від 26 липня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці через відсутність 15 років підземної роботи. Відповідач зазначає, що на день звернення із заявою про перерахунок пенсії, ОСОБА_1 має стаж на підземних роботах 13 років 03 місяці 09 днів. Наявність такого стажу обумовлена несплатою щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску до Пенсійного фонду України за період роботи з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року підприємством ВП «Шахта Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», що є порушенням вимог ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Спірним питанням у справі є правомірність рішення Селидівського ОУПФУ від 26.07.2018 року № 2584 про відмову в перерахунку пенсії, оскільки стаж за період роботи з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року до страхового та пільгового стажу не зарахований по причині несплати підприємством ВП «Шахта Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», єдиного соціального внеску.

Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).

За приписами ч.6 ст.20 Закону №1058 страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010, № 2464-VI ( далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з ч.2. ст.25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку ( п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Оцінюючи вказані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що згідно з положеннями ч.2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст.ст.21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 6 КАС України (в редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.13 Закону № 1788-XII, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд зазначає, що не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року, у зв'язку з несплатою щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску за вказаний період, є безпідставним, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому він працює, а тому позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу роботи позивача вищезазначеного періоду підлягають задоволенню у повному обсязі, а посилання управління на те, що відомості про сплату єдиного соціального внеску до ПФУ відсутні, є безпідставними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо протиправності спірного рішення відповідача № 2584 від 26.07.2018 року про відмову в перерахунку пенсії позивачеві, внаслідок чого спірне рішення підлягає скасуванню.

Позовна вимога щодо зобов'язання Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 31.05.2018 року відповідно до вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з урахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» підлягає задоволенню, оскільки вона є похідною від задоволеної вимоги.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., відповідно до квитанції від 10.09.2018 року № 0.0..1.

Відповідно до положень частини першої статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Скасувати рішення начальника Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2584 від 26 липня 2018 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) від 31.05.2018 року про перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України « Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6, ) судові витрати по справі в розмірі 704 (сімсот чотири ) гривні 80 копійок.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17 жовтня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Грищенко Є.І.