Справа № 826/16632/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 жовтня 2018 року № 826/16632/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 в інтересах Київської міської ради до державного реєстратора філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Київської місцевої прокуратури №1 в інтересах Київської міської ради (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни (далі по тексту - відповідач 1), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач 2), третя особа: ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа, ОСОБА_2.), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни про державну реєстрацію права власності за індексним №34920364 від 25.04.2017, згідно з яким право власності на житловий будинок площею 16,2 кв.м по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2;

- скасувати запис за індексним №34920364 від 25.04.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок площею 16,2 кв.м по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність чи користування Київською міською радою не приймалося, документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою, не реєструвались, а реєстрацію права власності на нежитловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 проведено за відсутності підстав та підтверджуючих документів, необхідних для проведення реєстрації права власності, у зв'язку з чим, зазначене призводить до порушення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження землями.

Представник позивача ОСОБА_3, прокурори Чипова О.В. та Ковальський Р.А. в судовому засідання позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 у судове засідання не з'явилися, проте від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому Департамент просив суд відмовити у його задоволенні у зв'язку з тим, що відповідач 2 не являється єдиним суб'єктом державної реєстрації прав.

Також від державного реєстратора філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни на адресу суду надійшло заперечення на адміністративний позов, в якому остання зазначила про правомірність оскаржуваного рішення та просила суд у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, на адресу суду пояснень до адміністративного позову не надсилала.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення прокурорів, представника позивача, вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається із матеріалів справи, державним реєстратором філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко А.В. прийнято рішення №34920364 від 25.04.2017 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок площею 16,2 кв.м по АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києві за ОСОБА_2 та внесено відповідний запис №000 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з вказаним рішення відповідача 1, вважаючи його таким, що прийнято всупереч вимогам законодавства та за відсутності підтверджуючих документів, необхідних для проведення реєстрації права власності, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України від 01.07.2004 №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі по тексту - Закон України №1952-ІV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 2 Закону України №1952-ІV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ст. 4 Закону України №1952-ІV державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України №1952-IV державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі.

Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Державний реєстратор має свою печатку, крім нотаріуса, який має печатку, визначену Законом України «Про нотаріат».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з ч. ч. 2-4 ст. 18 Закону України №1952-ІV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, речові права на який підлягають державній реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Так, матеріалами справи встановлено, що відповідачем 1 проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок площею 16,2 кв.м по АДРЕСА_1 в Голосіївському районі м. Києва за ОСОБА_2 на підставі:

- заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.04.2017;

- технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, виданого ТОВ «УКРТЕХЕКСПЕРТ» від 17.02.2017;

- довідки ТОВ «УКРТЕХЕКСПЕРТ» від 17.02.2017 №17/0217-2;

- витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 10.03.2017, кадастровий номер НОМЕР_1;

- довідки ЖЕД-111 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» від 22.03.2017 №431/111-101.

За результатом розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів 25.04.2017 державний реєстратор філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко А.В. прийняла рішення №349220364 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 у місті Києва за ОСОБА_2

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України №1952-ІV для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Крім того, відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, (далі по тексту - Порядок №1127) для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:

1) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

При цьому, згідно з п. 43 вказаного вище Порядку для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

З матеріалів реєстраційної справи убачається, що вказане вище рішення №349220364 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 у місті Києва за ОСОБА_2 прийнято всупереч вимогам законодавства та за відсутності підтверджуючих документів, необхідних для проведення реєстрації права власності, оскільки довідка ЖЕД-111 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» від 22.03.2017 № 431/111-101 не є правовстановлюючим документом та не містить інформації про власника об'єкта. Надання такої довідки взагалі не передбачено Законом або Порядком, а тому вона не може бути підставою для державної реєстрації на нерухоме майно.

Більше того, листом ЖЕД-111 КП «Керуюча компанія з обслуговування і житлового фонду Голосіївського району міста Києва» №431/111-337 від 10.11.2017 вказана довідка була відкликана.

Відповідно до листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» №431-4802 від 23.10.2017 начальник ЖЕД-111 ОСОБА_4 під час видачі вказаної довідки діяла з перевищенням своїх повноважень, довідка видана неправомірно за відсутності відповідних повноважень та за результатами проведеного службового розслідування начальнику ЖЕД-111 ОСОБА_4 оголошено догану.

Також, відповідно до акту від 07.10.2017, складеного та підписаного мешканцями прилеглих будинків, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 з 1991 року не було ніяких капітальних споруд та будівель, а до 2004 року вказана земельна ділянка використовувалася місцевими мешканцями в якості дитячого ігрового майданчику.

Крім того, в матеріалах реєстраційної справи наявний витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 10.03.2017, кадастровий номер НОМЕР_1, відповідно до якого земельна ділянка по АДРЕСА_1 будь-якій юридичній чи фізичній у власність чи користування не передавалась.

Технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 17.02.2017, який наявний в матеріалах реєстраційної справи ТОВ «Укртехексперт», не виготовлявся.

Відповідно до листа ТОВ «Укртехексперт» №708/1/17 від 03.11.2017 вказане товариство не виготовляло технічний паспорт на житловий будинок №41-А по вул. Уральській в м. Києві. Інженер з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_5, якою нібито виготовлено вказаний паспорт, звільнена з вказаного товариства 02.02.2015 та станом на дату виготовлення технічного паспорта на підприємстві не працювала, що підтверджується копією наказу директора ТОВ «Укртехексперт» від 02.02.2015 №10-к про її звільнення з посади.

Так, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Аналізуючи норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що в порушення пунктів 40, 42, 43 Порядку №1127 та Закону України №1952-IV державну реєстрацію права власності на житловий будинок площею 16,2 кв.м по АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києві за ОСОБА_2 державним реєстратором філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко А.В. проведено за відсутності документів, необхідних для відповідної реєстрації, а саме: виписки із погосподарської книги, а також документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна.

Стосовно вимог до відповідача 2 суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України №1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Процедуру функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), його невід'ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб'єктів та об'єкти таких прав визначає Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26 жовтня 2011 року (далі - Порядок №1141).

Відповідно до п. 41 Порядку №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

А згідно з п. 41-1 Порядку №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування рішення державного реєстратора у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в задоволенні заяви про відкликання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Внесення записів про скасування рішення державного реєстратора здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. У результаті внесення записів про скасування рішення державного реєстратора у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування відповідного рішення.

Згідно підпункту 3 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 26 листопада 2015 року №834-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Беручи до уваги Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до вимог якого на державу покладено обов'язок виконання рішень Європейського суду з прав людини, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини Олссон проти Швеції (Olsson v. Sweden) від 24 березня 1988 року суд прийшов до висновку, що яка-небудь норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію. Проте досвід показує, що абсолютна точність недосяжна і що необхідність уникати надмірної жорсткості формулювань і слідувати за обставин, що змінюються, веде до того, що багато законів неминуче викладені в термінах, які більшою чи меншою мірою є невизначеними.

Словосполучення «передбачено законом» не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципом верховенства права. Відтак, у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia п. 1 статті 8.

У рішенні Європейського суду з прав людини Олссон проти Швеції (Olsson v. Sweden) від 24 березня 1988 року суд констатував, що втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного можна дійти до висновку, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) в суду є обов'язок відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Відтак, у разі встановлення протиправності рішення суб'єкта владних повноважень у суду виникає обов'язок відновити порушене право особи, зумовлене таким рішення, шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити дії, які максимально спрямовані на захист права особи, право якої порушене, та на відновлення законного становища. При цьому, важливого значення набуває чіткість та однозначність формулювання дій, які підлягають виконанню суб'єктом владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов'язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій.

Так, суд зазначає про те, що позовна вимога щодо скасування запису за індексним №34920364 від 25.04.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок площею 16,2 кв.м по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 є втручанням у дискреційні повноваження Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та не підлягає задоволенню.

Проте, з огляду на зазначене, враховуючи встановлення судом факту протиправності рішення відповідача №34920364 від 25.04.2017, та для повного відновлення порушеного права позивача, зумовлене таким рішення, суд вважає за необхідне зобов'язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни про державну реєстрацію права власності на житловий будинок площею 16,2 кв.м по АДРЕСА_1 №34920364 від 25.04.2017 за ОСОБА_2.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи, що відповідачем 1 прийнято рішення про державну реєстрацію прав від 21.04.2017 №27949017 всупереч вказаним вище вимогам законодавства тa за відсутності підтверджуючих документів, необхідних для проведення реєстрації права власності, а надані документи для проведення реєстрації не відповідали вимогам Закону, та не встановлювали набуття права власності ОСОБА_2 на житловий будинок № 41-А по вул. Уральській в м. Києві, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 70 - 72, 241 - 247, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 в інтересах Київської міської ради до державного реєстратора філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни про державну реєстрацію права власності на житловий будинок площею 16,2 кв.м по АДРЕСА_1 №34920364 від 25.04.2017 за ОСОБА_2.

Зобов'язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни про державну реєстрацію права власності на житловий будинок площею 16,2 кв.м по АДРЕСА_1 №34920364 від 25.04.2017 за ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко