Справа № 820/3126/18
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/3126/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бондара В.О.

суддів: Зеленського В.В. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представників апелянта - ОСОБА_1, третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду, від 31.07.2018, суддя Волошин Д.А., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004 повний текст складено 09.08.18 по справі № 820/3126/18

за позовом ОСОБА_4

до Державного реєстратора ОСОБА_5 ОСОБА_6 Комунального підприємства "Добробут" Литвінівської сільської ради у м. Чугуєві Харківської області

треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_3

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі по тексту ОСОБА_4, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора ОСОБА_5 ОСОБА_6 Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради у м. Чугуєві (далі по тексту Державний реєстратор ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_7, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно ОСОБА_5, що працює в філії Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради у м. Чугуєві, індексний номер 40231793 від 21.03.2018 14:28:13 (номер запису про право власності 25350073, зроблений 19.03.2018 14:32:38, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 01 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 р. залучено до участі у справі ОСОБА_3 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 року адміністративний позов ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, 61000, код НОМЕР_1) до Державного реєстратора ОСОБА_5 ОСОБА_6 Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради у м. Чугуєві (вул. Старонікольська, буд. 41, м. Чугуїв, Харківська область, 63503, код 41682934), треті особи - ОСОБА_7 (пров. Покотилівський, буд. 11, м. Харків, 61071), ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, 61001) про скасування рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно ОСОБА_5, що працює в філії Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради у м. Чугуєві, індексний номер 40231793 від 21.03.2018 14:28:13 (номер запису про право власності 25350073, зроблений 19.03.2018 14:32:38, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 01 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

Стягнуто на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, 61000, код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Державного реєстратора ОСОБА_5 ОСОБА_6 Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради у м. Чугуєві (вул. Старонікольська, буд. 41, м. Чугуїв, Харківська область, 63503, код 41682934) суму сплаченого судового збору у розмірі 1233 (одна тисяча двісті тридцять три) грн. 40 коп.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на викладені доводи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_7, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, зж викладених підстав, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представники зазначених апелянта та третьої особи у судовому засіданні надали пояснення та підтримали викладені доводи своїх довірителів.

Позивач та відповідач до судового засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що сторони по справі були належним чином повідомлені про час та дату слухання справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта та третьої особи, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 27.08.2015 року між ОСОБА_7 (в якості Продавця) та ОСОБА_4 (в якості Покупця) укладено договір купівлі продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №1303, відповідно до умов якого Продавець передає у власність (продає), а Покупець приймає у власність (купує) квартиру №40, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Чубаря, будинок 1, за ціну і на умовах цього договору. (а.с.11-13).

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14) судом встановлено, що 27.08.2015 року внесено запис №10951632 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23970876 від 27.08.2015 р. за договором купівлі продажу, серія та номер 1303, виданого 27.08.2015р.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року по справі №640/17343/15-ц в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу недійсним відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2017 року по справі №640/17343/15-ц, залишеного без змін Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, Рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року по справі №640/17343/15-ц скасовано, увалено нове, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу недійсним задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири №40, яка розташована по вул. Чубаря, 1 у м. Харкові, укладений 27 серпня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №1303. Застосовано наслідки недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції, шляхом повернення у власність ОСОБА_7 квартиру №40, яка розташована по вул. Чубаря, 1 у м. Харкові та повернення ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 946000 грн., що станом на 27 серпня 2015 року є еквівалентом 42000 доларів США, які були отримані ОСОБА_7 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №1303.

Судом встановлено, що уповноваженим представником ОСОБА_3 до ОСОБА_6 Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області 19.03.2018 р. подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Садова (Чубаря)АДРЕСА_3. (а.с.91).

Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_5 ОСОБА_6 Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області 21.03.2018 року прийнято рішення № 40231793 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована Харківська область, місто Харків, вулиця Садова (Чубаря)АДРЕСА_3, за субєктом: ОСОБА_3. (а.с.118).

Не погодившись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підсудності даного спору, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення прав позивача у сфері житлових відносин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У разі виникнення спору, який стосується прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про набуття фізичною особою спірного нерухомого майна, має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Враховуючи, що спірні правовідносини пов'язані із захистом порушених житлових прав позивача, колегія суддів зазначає, що цей спір не є публічно-правовим.

На підставі викладеного, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи колегія суддів доходить висновку, що такий спір має розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про поширення адміністративної юрисдикції на даний спір.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 р. підлягає скасуванню, а провадження у даній справі - закриттю, та зазначений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 243, 250, 311 , 315, 319 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі № 820/3126/18 скасувати.

Провадженні по справі №820/3126/18 за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора ОСОБА_5 ОСОБА_6 Комунального підприємства "Добробут" Литвінівської сільської ради у м. Чугуєві Харківської області треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про скасування рішення - закрити.

Роз`яснити сторонам по справі, що спір може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_9
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_10 ОСОБА_11
Повний текст постанови складено 22.10.2018.