Справа № 826/19490/16
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач, ДФС України) про:

- скасування наказу ДФС України від 19.09.2016 року №3182-о про звільнення ОСОБА_2 з посади головного державного інспектора відділу взаємодії з органами державної влади управління загальної методології оподаткування та взаємодії з органами державної влади Департаменту методологічної роботи з питань оподаткування Державної фіскальної служби України;

- поновлення ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора відділу взаємодії з органами державної влади управління загальної методології оподаткування та взаємодії з органами державної влади Департаменту методологічної роботи з питань оподаткування Державної фіскальної служби України;

- стягнення з ДФС України на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2018 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2018 року повернуто Відповідачу вперше подану у червні 2018 року апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2018 року задоволено апеляційну скаргу Позивача - змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2018 року та викладено абзац 4 його резолютивної частини у наступній редакції: «Стягнути з Державної фіскальної служби України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 197 239,75 гривень». В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2018 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач вдруге подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити у позові повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27.08.2018 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 295 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а викладені у клопотанні про поновлення строку причини поважними визнані не були.

Як вбачається з матеріалів справи, Апелянт копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримав 05.09.2018 року, про що свідчать результати відстеження поштового відправлення №035.

На виконання вимог даної ухвали Відповідачем до суду 17.09.2018 року направлено клопотання, в якому останній просив поновити строки на апеляційне оскарження судового рішення. Заявлене клопотання обґрунтовано тим, що причиною пропуску процесуального строку була неможливість забезпечити сплату судового збору вчасно через блокування органами ДКС України рахунків ДФС України.

У подальшому справа №826/19490/16 надійшла до Шостого апеляційного адміністративного суду відповідно до ч. 3 ст. 29 КАС України як визначеного ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суду, якому передаються справи Київського апеляційного адміністративного суду, що ліквідований згідно Указу Президента України від 29.12.2017 року №455/2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах».

Відповідно до ч. 3 ст. 29 КАС України у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно ч. 2 ст. 30 КАС України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що на момент надходження справи до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу у ній було залишено без руху, суд, прийнявши справу до свого провадження та надаючи оцінку викладеним у клопотанні Апелянта доводам, вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі від 27.08.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, копію повного тексту оскаржуваного рішення ДФС України отримано 25.05.2018 року, що підтверджується наявним у матеріалах справ рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції було 25.06.2018 року. Проте апеляційну скаргу подано до канцелярії суду 08.08.2018 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

При цьому судом враховується, що вперше подану апеляційну скаргу ДФС України ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2018 року було залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору та надано строк для усунення недоліків - 10 днів з моменту отримання її копії. Водночас, отримавши копію даної ухвали 20.06.2018 року, Відповідач станом на 09.07.2018 року недоліки апеляційної скарги не усунув, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції було прийнято ухвалу про повернення апеляційної скарги.

Крім того, матеріали справи свідчать, що у період з 20.06.2018 року по 09.07.2018 року ДФС України не зверталася до Київського апеляційного адміністративного суду із клопотанням про продовження строку для усунення недоліків. Тобто, матеріали справи не містять доказів вчинення ДФС України у період з 20.06.2018 року по 09.07.2018 року дій, спрямованих на забезпечення оскарження рішення суду першої інстанції, звернення до управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності зі службовими записками про забезпечення сплати судового збору, звернення із заявою про продовження строку для усунення недоліків тощо. Відтак сама по собі сплата судового збору суб'єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб'єктом дій, спрямованих на забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Аналогічна позиція підтримується і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.05.2018 року у справі №820/4558/16, від 22.05.2018 року у справі №826/26113/15, від 18.09.2018 року у справі №826/25121/15.

Посилання Відповідача на блокування органами ДКС України рахунків ДФС України, що унеможливлювало своєчасну сплату судового збору, суд вважає помилковим та таким, що не узгоджується з положеннями п. 25 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (у редакції, яка набрала чинності 30.03.2018 року), який визначає, що на час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску ДФС України строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2018 року. Інших доводів поважності причин пропуску строку Апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 29-30, 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Прийняти до свого провадження справу №826/19490/16 за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про поновлення строків на апеляційне оскарження судового рішення - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель