Справа № 809/1004/18
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" жовтня 2018 р. справа № 809/1004/18
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фразької сільської ради про визнання протиправною відмови та зобов'язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
11.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Фразської сільської ради, в якому просив: визнати протиправною відмову Фразької сільської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки: 26:244:865:03:03:002:0007 площею 0,2154 га, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, село Підбір"я, вул. Шевченка 50а, із зміною цільового призначення земельної ділянки; зобов"язати Фразьку сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки 26:244:865:03:03:002:0007 площею 0,2154 га., яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, село Підбір"я, вул. Шевченка 50а.
Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою Фразької сільської ради в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов, який зареєстрований судом 04.07.2018. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази та відзив на позов, суд встановив наступне.
25.06.2004 позивач на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу нежитлової будівлі крамниці та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ №4652001 від 06.09.2004 набув право власності на нежитлову будівлю, крамницю, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, село Підбір"я, вул. Шевченка 50а.
Згідно витягу ОКП Івано-Франківського ОБТІ №32537050 від 16.12.2011 позивачем зареєстровано свідоцтво про право власності від 16.11.2011 виданого Фразькою сільською радою на комплекс, магазин.
Рішенням Фразької сільської ради 14 сесії четвертого демократичного скликання від 27.09.2005 - позивачу надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки під обслуговування земельної ділянки крамниці.

Івано-Франківською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" на замовлення ОСОБА_1, виготовлено проект землеустрою 2006р., який пройшов всі процедури погодження, обстеження, висновки, в кінцевому результаті позивачу на підставі Рішення Фразької сільської ради 2 сесії 5-го демократичного скликання №11-2/2006 від 01.06.2006 та договору оренди - надано в оренду земельну ділянку площею 0,2154 га., кадастровий номер земельної ділянки: 26:244:865:03:03:002:0007, для обслуговування крамниці.

17.02.2018 позивачем припинено підприємницьку діяльність, як зазначає позивач, у зв"язку із збитковістю зазначеної вище крамниці, скрутним матеріальним становищем, неможливістю сплати за оренду землі та відсутністю грошових коштів.

Термін договору оренди №2866 від 05.07.2006 земельної ділянки кадастровий номер: 26:244:865:03:03:002:0007 площею 0,2154 га, закінчився 17.02.2016 на підставі п.4 даного договору оренди у зв"язку з припиненням підприємницької діяльності позивачем - 17.02.2016.

Враховуючи дані обставини, позивач вирішив змінити цільове призначення вказаної земельної ділянки, яка використовувалася позивачем для обслуговування крамниці з цільового призначення для роздрібної торгівлі та комерційних послуг на цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

17.05.2016 Фразькою сільською радою надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення детального плану території зміни цільового призначення магазину з врахуванням вимог листа виконавчого комітету Фразької сільської ради №84/02-24 від 27.04.2016.

Позивачем у 2016 році замовлено в спеціальній організації та виконано детальний план території земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

01.02.2018, ОСОБА_1 звернувся до Фразької сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із зміною її цільового призначення.

Згідно листа Фразької сільської ради від 05.03.2018 №81/02-24, виконавчий комітет Фразької сільської ради відмовив ОСОБА_1, в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), мотивуючи тим, що позивачу потрібно змінити цільове призначення будівлі, а саме нежитлову будівлю на житлову.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 8 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 -1 цього Кодексу.

Із системного аналізу вищенаведених норм, вбачається, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, та що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, зі змісту ч. 7 ст. 118 ЗК України вбачається, що за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування або дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Суд, з огляду на вищезазначене, вважає, що відмова відповідача від 05.03.2018 №81/02-24 у відповідь на клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за змістом та формою не може вважатися "рішенням про відмову" у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

За змістом статей 118, 122 Земельного кодексу України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому, розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу. За ч.1 ст.122 сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Отже, ч.3 ст.123 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Оскільки, таких обставин, які визначені ст.123 Кодексу, у спірному випадку не існувало, то відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Крім того суд звертає увагу на те, що клопотання позивача від 12.02.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування із зміною її цільового призначення та меж, згідно листа-відмови Фразької сільської ради від 05.03.2018 №81/02-24, не вирішувалось на сесії вказаної ради, а виконавчим комітетом Фразької сільської ради, що є порушенням ст.122 Земельного кодексу України та ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно ст.33 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів місцевого самоврядування у сфері регулювання земельних відносин належить, зокрема організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою, однак не надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

З огляду на вищевикладене, відмова Фразької сільської ради від 05.03.2018 року №81/02-24, є протиправною.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов"язання Фразької сільської ради надати ОСОБА_1.І. дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), суд зазначає наступне.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 №21-87а13, а згідно з статтею ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов"язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)

Разом з тим, суд вважає за необхідне, зобов"язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 08.06.2018 та прийняти рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, а межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб"єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб"єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права позивача є зобов"язання відповідача повторно розглянути заяву від 08.06.2018, оскільки саме по собі судове рішення про визнання відмови у наданні дозволу протиправною, не відновлює порушеного права позивача на прийняття останнім вмотивованого рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача. Також, суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач повинен вирішити таке клопотання з урахуванням вимог чинного законодавства.

Встановлені судом обставини справи та наведені норми чинного законодавства свідчать про те, що відповідачем, при прийнятті оскаржуваної відмови, не дотримано зазначених принципів, зокрема, останнім відмовлено позивачу без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірної відмови.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Фразької сільської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки: 26:244:865:03:03:002:0007 площею 0,2154 га., яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, село Підбір"я, вул. Т.Шевченка 50а, із зміною цільового призначення земельної ділянки.

Зобов"язати Фразьку сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1, від 08.06.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки: 26:244:865:03:03:002:0007 площею 0,2154 га., яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, село Підбір"я, вул. Т.Шевченка 50а.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.