Справа № 826/17070/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 жовтня 2018 року м. Київ № 826/17070/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, розглянувши, зокрема, клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1
до 1. Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України, 2. Міністерства юстиції України, 3. Головного територіального управління юстиції Житомирській області
третя особа:Житомирська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення та наказів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України, Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції Житомирській області, третя особа: Житомирська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення та наказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Одночасно з позовною заявою позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом:

1) зупинення дії рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України від 10.08.2018 року №9 про анулювання Свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 16.03.1995 року за №1603 на ім'я ОСОБА_1;

2) зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України №2652/5 від 16.08.2018 року «Про анулювання Свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1.»;

3) зупинення дії Наказу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №242/6 від 18.09.2018 року «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1.»;

4) зобов'язання Міністерства юстиції України внести до Журналу реєстрації виданих свідоцтв про право на здійснення нотаріальної діяльності відомості про поновлення дії Свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю від 16.03.1995 за №1603, виданого ОСОБА_1;

5) зобов'язання Головного територіального управління юстиції у Житомирській області направити Житомирській філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» повідомлення в паперовій або електронній формі з використанням електронного підпису для внесення відомостей щодо поновлення нотаріальної діяльності ОСОБА_1, яка займається приватною нотаріальною діяльністю, до Єдиного реєстру за формою, встановленою у додатках до Порядку ведення Єдиного реєстру нотаріусів.

Обґрунтовуючи подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує загроза вчинення відповідачами дій щодо фактичного припинення приватної нотаріальної діяльності позивача, а саме: передачі документів, що стосуються вчинених позивачем нотаріальних дій до Державного нотаріального архіву Житомирської області; повернення Міністерству юстиції України анульованого свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; передачі до відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у Житомирській області гербової печатки приватного нотаріуса (позивача); передачі до ЖФ ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України залишків спеціальних бланків нотаріальних Документів інформаційної системи Міністерства юстиції України.

Виходячи з меж заявленого клопотання та обставин, на яких воно ґрунтується, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Як вбачається зі змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, позивач обґрунтовує необхідність застосування таких заходів очевидною протиправністю оскаржуваних рішень та існуванням небезпеки заподіяння шкоди правам позивача у разі невжиття судом заходів забезпечення позову.

Аналізуючи наведені позивачем доводи з урахуванням вимог законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, суд звертає увагу положення ч.4 ст.30-1 Закон України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII (надалі - Закон №3425-XII), у відповідності до якої, наказ про припинення нотаріальної діяльності може бути оскаржений приватним нотаріусом до Міністерства юстиції України або до суду. Оскарження цього наказу приватним нотаріусом зупиняє реалізацію положень, передбачених частинами п'ятою і шостою цієї статті, а саме:

- особа, нотаріальна діяльність якої припинена, зобов'язана протягом одного місяця з дня одержання копії наказу передати до відповідного державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. У разі якщо цей строк є недостатнім, він може бути продовжений рішенням Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, але лише один раз і не більше ніж на місяць (ч.5 ст.30-1 Закону №3425-XII).

- у разі неможливості або відмови приватного нотаріуса особисто здійснити передачу документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса у встановлені строки цей обов'язок покладається на Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, яке в разі необхідності залучає до цього поліцейських (ч.6 ст.30-1 Закону №3425-XII).

З урахуванням наявності відповідної норми законодавства, якою закріплено наслідки оскарження наказу про припинення нотаріальної діяльності - зупинення дії положень, що зобов'язують нотаріуса передати до відповідного державного нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині вимог п.п.1-3 заяви, оскільки доводи в обґрунтування вказаних вимог заяви жодним чином не доводять існування обставин, викладених в п.1 ч.2 ст.150 КАС України, а саме, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин.

При цьому, протиправність рішень суб'єктів владних повноважень, що є предметом оскарження у даному провадженні, може бути встановлена судом, в даному випадку, лише за результатом розгляду справи по суті, що засвідчує неможливість забезпечення позову на підставі п.2 ч.2 ст.150 КАС України.

Що стосується вимог, наведених у п.п.4, 5 заяви позивача про забезпечення позову, вжиття таких заходів буде свідчити про фактичне вирішення спору до його розгляду судом, що, в свою чергу, суперечить меті застосування заходів забезпечення адміністративного позову.

Враховуючи викладене в сукупності та виходячи із змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

За таких обставин, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.А. Добрівська