Справа № 367/7422/18
Суддя: Пархоменко О. В.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/7422/18
Провадження №2-а/367/386/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.,

з участю секретаря Коваленко С.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Київській області (в особі Ірпінського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області) до громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 про затримання з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусове видворення з України громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 22 жовтня 2018 року з метою запобігання та протидії нелегальній міграції, іншим порушенням в міграційній сфері на адресу Ірпінського МВ УДМС України в Київській області надійшло повідомлення Управляння боротьби зі злочинами повязаними з торгівлею людьми ГУ НП в Київській області, щодо незаконного перебування на території України громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, 29.03.1988 р .н., (вих. № 1132/109/01-2018 від 19.10.2018 року).

ОСОБА_2 було засуджено 15.04.2015 Соломянським районним судом м. Києва до покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 2 роки за вчинення кримінального правопорушення за ст.15, ч.2 ст.185. Кримінального кодексу України (крадіжка) з іспитовим строком 1р.6 м. За ухвалою Соломянського райсуду м. Києва від 05.02.2016 іспитовий строк скасовано і направлений в місця позбавлення волі.

ОСОБА_2 раніше судимий: 29.12.2006 ст. 186 ч. 2, 69 КК України до З років позбавлення волі.

За оперативною інформацією Управління боротьби зі злочинами повязаними з торгівлею людьми ГУ НП в Київській області громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 під час відбування покарання на шлях виправлення не став, схильний до вчинення на території України тяжких та особливо тяжких злочинів, чим становить загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні, охороні здоровя та захисту прав і законних інтересів громадян України.

Згідно з частиною З статті З Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

З 22.10.2016 по 22.10.2018 року громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 відбував покарання в Бучанській виправній колонії №85, та звільнений 22.10.2018 по відбуттю строку покарання.

Відповідно до ч. З ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до П.2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150 громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 Миколаєвич має право перебувати на території України не більше як 90 днів протягом 180 днів.

Громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, 29.03.1988, зі слів останнього, прибув на територію України у 1998 році разом зі своєю матірю. Мати загинула у 2000 році. По досягненню віку, ОСОБА_2 не документувався, громадянство України не оформив. На даний час, з 2006 року перебуває на території України з порушенням правил перебування іноземців, ухиляється від виїзду з України після закінчення дозволеного терміну перебування іноземців та грубо порушує міграційне законодавство України.

Згідно п. 14 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратив підстави для подальшого перебування та ухиляється від виїзду з України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено виключні підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2-14 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

За обліками УДМС України в Київській області громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 зареєстрованим не значиться, з питань, які відносяться до компетенції міграційної служби, до територіальних підрозділів та органу, не звертався.

Отже, громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 знаходиться на території України з порушенням правил перебування іноземців на території України, законних підстав для перебування на території України не має.

Відповідно до частини 1 стаття 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що у відповідача не має постійного місця проживання, роботи та законних джерел доходів, не має підстав для тимчасового перебування на території України, не має достатнього фінансового забезпечення його проживання в Україні та для виїзду за межі України, порушення ним міграційного законодавства щодо терміну тимчасового перебування на території України, є всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення територіального підрозділу ДМС про примусове повернення та рішення суду про його видворення.

Зважаючи, що громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 грубо порушує міграційне законодавство України, під час перебування на території України скоює кримінальні правопорушення, а його перебування на території України створює умови до виникнення суспільно - небезпечних передумов, до негативного впливу на «кримінальне середовище» в області, неодноразово судимий, існує ризик його втечі.

Зважаючи на те, що громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 буде ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного міграційного законодавства України, під час незаконного перебування на території України скоєння злочину, а його перебування на території України створює умови до виникнення суспільно-небезпечних передумов до негативного впливу на «кримінальне середовище»; відсутність в нього документів на право перебування в Україні, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України, керуючись п. З. ч. 1. ст. 20 КАС України, ст. 288-289 та п. З ч. 2 ст. 371 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», під. 9 п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 360 позивач просить винести постанову про затримання з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусове видворення з України громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; допустити негайне виконання постанови суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, пояснила, що зі слів відповідача він перебуває на території України з 1998 року, паспорту у нього немає, місцем його народження є ОСОБА_3 Федерація, а тому він є громадянином ОСОБА_3 Федерації, інформації про те, коли відповідач в»їхав на територію України та чи вживалися раніше заходи по примусовому видворенню відповідача з території України у позивача немає, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні суду пояснив, що він українську мову розуміє та не потребує послуг перекладача та адвоката, позов не визнав, заперечував проти його задоволення; пояснив, що він проживає на території України з 1998 року, народився він у ОСОБА_3 Федерації та разом з матірю приїхав в Україну, його мати загинула, у нього на території України є бабуся та рідний брат, який є громадянином України. Пояснив, що він бажає зібрати документи для отримання громадянства України, у нього є всі підстави для залишення на території України. Хоча він народився у Росії, однак він не є громадянином ОСОБА_3 Федерації. Також пояснив, що у Соломянському районному суді м. Києва під час винесення вироку його особу перевіряли по попередній довідці про судимість, паспорту у нього не було, так як паспорт громадянина України він не отримував.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Правовий статус іноземця та особи без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов'язки, порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"- іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною 3 статті 3 розділу 1 Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 розділу II Закону іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Соломянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 Федерації, громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 визнано винуватим за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік 6 місяців, якщо протягом вказаного строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки відповідно до ст. 76 КК України.

Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_2, встановлене вироком Соломянського районного суду м. Києва від 15.04.2015 року та направлено ОСОБА_2 для відбування покарання, призначеного вироком Соломянського районного суду м. Києва від 15.04.2015 року у виді двох років позбавлення волі, оголошено розшук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (ОСОБА_3 Федерація), громадянина ОСОБА_3 Федерації, який зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 кім. 408 (згідно матеріалів кримінального провадження).

Згідно довідки про звільнення форми Б, серії КИВ № 17284, виданої Державною установою «Бучанська ВК (№ 85)» Київської області 22 жовтня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю РФ, Білгородська область, м. Старий Оскол, громадянство ОСОБА_3 Федерації, засудженому 15.04.2015 року Соломянським райсудом м. Києва за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 р. 6 міс, за ухвалою Соломянського райсуду м. Києва від 05.02.2016 року іспитовий строк скасовано і направлений в місця позбавлення волі, раніше судимий 29.12.2006 року, ст.. 186 ч.2, 69 КК України до 3 років позбавлення волі про те, що він відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 22.10.2016 року по 22.10.2018 року, звідки звільнений по відбуттю строку покарання. Прямує до місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно листа Управління боротьби зі злочинами, повязаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції в Київській області від 19.10.2018 року, № 1132/109/16/01-2018 до УБЗПТЛ Головного управління Національної поліції в Київській області з ДЗПТЛ НП України надійшов лист, стосовно того, що у Державній установі «Бучанській виправній колонії № 85» відбуває покарання громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, засуджений Соломянським районним судом м. Києва за ст. ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. 22.10.2018 року ОСОБА_2 звільняється з Державної установи «Бучанська виправна колонія № 85», однак вказана особа схильна до вчинення на території України тяжких та особливо тяжких злочинів, чим становить загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні, охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України, у звязку з чим просить вжити заходів щодо затримання громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснити примусове видворення.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями учасників справи, матеріалами справи.

У відповідності до ч.3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

У відповідності до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба України, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360.

Відповідно до підпункту 9 пункту 3 цього Положення Державна міграційна служба України приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, повязані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем не дотриманий порядок, визначений ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, а тому відсутні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, передбаченою ст. 30 даного закону

Доводи позивача про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення територіального підрозділу ДМС про примусове повернення та рішення суду про його видворення на думку суду є надуманими, безпідставними та недоведеними.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення позову.

На підставі ст. ст. 23-26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 20, 46, 241, 243, 245, 288, 289, 293, 295,371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Управління Державної міграційної служби України в Київській області (в особі Ірпінського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області) до громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2 про затримання з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусове видворення з України громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Пархоменко