Справа № 816/1107/18
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1107/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Рєзнікової С.С.

суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 по справі № 816/1107/18, ухвалене в м. Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26, 36039, о 11:13, повний текст рішення складено 27.06.2018р.

за позовом Малого приватного будівельно-ремонтного підприємства "Сула"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2018р. позивач, Мале приватне будівельно-ремонтне підприємство "Сула" (надалі - позивач, МПБРП "Сула") звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській області), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 04.01.2018р. № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), код платежу 14010100 в загальному розмірі 312 200,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями в сумі 249 760 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 62 440,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про незгоду із висновками акту про нереальність фінансово-господарських взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ Інтер Опт Торг у січні 2017р.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2018р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.01.2018 № НОМЕР_1, яким Малому приватному будівельно-ремонтному підприємству "Сула" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), код платежу 14010100 в загальному розмірі 312 200,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями в сумі 249 760 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 62 440,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

14.09.2018р. позивачем до суду апеляційної інстанції надано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача, в суді апеляційної інстанції, підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача наполягав на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що Мале приватне будівельно-ремонтне підприємство Сула (скорочена назва - МПБРП Сула) зареєстровано як юридична особа, перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві з 27.04.1995 за № 979, зареєстровано платником ПДВ згідно свідоцтва від 03.01.2008, виданого ДПІ у м. Полтаві, індивідуальний податковий номер 11 (а.с. 214).

У період з 07.12.2017р. по 13.12.2017р., відповідачем, Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку МПБРП Сула () з питань дотримання вимог законодавства з ПДВ по взаємовідносинах з постачальником ТОВ Інтер Опт Торг (), за наслідками якої складено акт від 20.12.2017 № 1720/16-31-14-05-09/21068953 (а.с. 15-30), у висновках якого відповідачем встановлено наступні порушення п. 198.1, 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 210 Податкового кодексу України щодо недостовірного внесення даних до розділу ІІІ податкової звітності з ПДВ, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоду, що перевірявся, на загальну суму 249 760,00 грн., в тому числі за січень 2017 на 249 760, 00 грн.

Підставою вказаних вище висновків контролюючого органу був факт непідтвердження, на думку відповідача, дійсного виконання операцій по взаємовідносинам позивача із ТОВ Інтер Опт Торг () з поставки будівельних матеріалів.

На підставі вищевикладених висновків акту від 20.12.2017 № 1720/16-31-14-05-09/21068953, ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення рішення від 04.01.2018 року № НОМЕР_1, яким МПБР "Сула" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), код платежу 14010100 в загальному розмірі 312 200,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями в сумі 249 760 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 62 440,00 грн. (а.с. 174).

Не погодившись з оскаржуваним рішенням контролюючого органу, позивачем подано скаргу до ДФС України та згідно рішення ДФС України від 21.03.2018 № 9931/6/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги, податкове повідомлення рішення від 04.01.2018 року № НОМЕР_1 залишено без змін, а скаргу МПБРП Сула - без задоволення (а.с. 176-178).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт порушення позивачем п. 198.1, 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ Інтер Опт Торг (Продавець) та МПБРП Сула (Покупець) укладено договір поставки товару від 03.01.2017 № 4 (а.с. 58).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 вказаного договору, продавець зобов'язується передати у власність покупця товар в асортименті, кількості і по цінам згідно погоджених сторонами в рахунках-фактурах, видаткових накладних до договору, що становлять його невід'ємну частину, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених даним договором. Асортимент, кількість, ціна одиниці товару та загальна сума угоди вказана у видаткових накладних (а.с. 58).

Згідно з п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 договору, продавець відвантажує товар покупцю за цінами, які узгоджені з покупцем в день поставки товару. Загальну вартість договору становлять суми видаткових накладних. Доставка товару здійснюється на об'єкт покупця. Вартість доставки включена до ціни товару. Передача товару у власність покупця здійснюється в момент відвантаження товару на об'єкті покупця згідно супроводжувальних документів.

Покупець оплачує поставлені товари протягом трьох місяців з дати поставки товару. Розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі на поточний рахунок продавця.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано до матеріалів справи видаткову накладну від 04.01.2017 № 77 на будівельні матеріали, на загальну суму 1 498 560,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі 249 760,00 грн. (а.с. 59-61).

Розрахунки з постачальником ТОВ Інтер Опт Торг проведені відповідно платіжного документа від 03.02.2017 № 43 на суму 232 276,8 грн., у т.ч. ПДВ 38 712,80 грн.

Перевезення здійснено відповідно до товаро-транспортної накладної від 04.01.2017 № Р0027, автомобілем НОМЕР_2, перевізник - ТОВ Інтер Опт Торг, водій ОСОБА_3, вантажовідправник ТОВ Інтер Опт Торг, м. Київ, вул. Мельникова, 18б, оф. 37, вантажоодержувач - МПБРП Сула м. Полтава, вул. Пролетарська, 45А, пункт навантаження м. Київ, розвантаження м. Полтава, Шевченка, 96, маса брутто ватажу у кількості 14 місць не зазначена, рахунки фактури по зазначеній операції відсутні.

Так, порядок обчислення і сплати податку на додану вартість та правила формування податкового кредиту визначалися Податковим кодексом України (в редакції, що була чинною на момент вчинення спірних правовідносин) (надалі ПКУ).

Відповідно до абз. "а" п. 198.1 ст. 198 ПКУ (у вказаній редакції) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит, за змістом пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у звязку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З огляду на викладене, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними податковими накладними, первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 названого Закону бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Господарською операцією, відповідно до положень статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинним документом - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Про реальність здійснення господарських операцій свідчать, окрім іншого, наявність руху активів, ділової мети та змін у структурі активів платника податку.

При дослідженні факту здійснення господарської операції мають досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. При цьому, перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

Стосовно звязку придбаних у контрагента будівельних матеріалів згідно видаткової накладної від 04.11.2017 № 77 із господарською діяльністю МПБРП Сула та наявністю ділової мети у спірній операції позивачем надано пояснення, що придбання будівельних матеріалів необхідно для виконання тендерних підрядних договорів по ремонту гуртожитків.

Як свідчать матеріали справи, 14.08.2015 між Управлінням капітального будівництва Полтавської обласної державної адміністрації (Замовник) та МПБРП Сула (Підрядник) укладено договір підряду № 03-87/15 на виконання робіт по об'єкту: Реконструкція громадської будівлі по вул. Шевченка, 96 в м. Полтаві (3-ій та 4-ий блок гуртожитку (житловий фонд) та влаштування учбових приміщень в інженерно лабораторному корпусі (нежитловий фонд) (а.с. 216-219).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору на умовах визначених цим договором замовник доручає, а підрядник зобов'язується своїми силами і засобами забезпечити виконання робіт по об'єкту в обсязі договірної ціни, якісно виконати обсяги робіт відповідно до затвердженої в установленому порядку проектно кошторисної документації, здати їх в обумовлені строки, усувати на протязі гарантійного терміну експлуатації об'єкта дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт, вчасно звітувати про використання бюджетних коштів, а замовник зобов"язується здійснювати контроль і технічний нагляд за ходом виконання робіт на об'єкті, своєчасно перераховувати бюджетні кошти для виконання робіт по об'єкту та прийняти його в обумовлені строки.

На виконання умов Договору підряду укладено Додаткові угоди, а саме: від 25.12.2015 № 03-169/15-3; від 23.02.2016 № 03-1/16-4; від 05.10.2016 № 03-70/16-5; від 10.10.2016 № 03-76/16-6; від 15.10.2015 № 03-90/15-1; від 27.12.2016 № 03-136/16-7; від 29.12.2016 № 8; від 09.06.2017 № 03-56/17-9; від 21.06.2017 № 03-65/17-10; від 27.07.2017 № 11; від 03.11.2017 № 13.

Придбані у контрагента ТОВ Інтер Опт Торг будівельні матеріали використані позивачем в ході виконання вищевказаного договору підряду (із додатковими угодами), що документально було обумовлено між Полтавською обласною державною адміністрацією (Замовник) та МПБРП Сула (Підрядник): довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за травень 2017 з актами приймання виконання будівельних робіт за травень 2017 р. (а.с. 90-112); довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2017 з актами приймання виконання будівельних робіт за червень 2017 р. (а.с. 112-121); довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень 2017 з актами приймання виконання будівельних робіт за липень 2017 р. (а.с. 121-130).

Позивачем надано інформацію в розрізі придбаних товарів від ТОВ Інтер Опт Торг із привязкою до підсумкових відомостей ресурсів використання будівельних матеріалів по кожній з товарних позицій (а.с. 186-189, 191-213), а також копія листа Департаменту будівництва, містобудування і архітектури та житлово комунального господарства Полтавської обласної державної адміністрації від 27.02.2018 № 03-09/3-987 за підписом директора ОСОБА_4, за змістом якого матеріали відповідно до наданої видаткової накладної № 77 від 04.01.2017р. використовувались на обєкті Реконструкція громадської будівлі по вул. Шевченка, 96, у м. Полтаві (гуртожиток 3-ій блок і 4-ий блок (житловий фонд) та влаштування учбових приміщень в інженерно лабораторному корпусі (нежитловий фонд) (а.с. 47).

Зі змісту акту перевірки від 20.12.2017 № 1720/16-31-14-05-09/21068953 встановлено, що придбання будівельних матеріалів у ТОВ Інтер Опт Торг мало вплив на зміну структури активів підприємства позивача.

Так, перевіркою встановлено, що відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за січень 2017р. рахується оприбуткування від ТОВ «Інтер Опт Торг» товару на суму 1 498 560 грн. (Кт 631) сплачено постачальнику 232 276,8 грн. (платіжне доручення від 03.02.2017 № 43) (Дт 631), сальдо станом на 03.02.2017 складає 1 266 283, 2 грн. (Кт 631) (аркуш акту перевірки 20 а.с. 24, зворот).

За оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 205 за січень 2017 оприбутковано матеріали (Дт 205) 1 248 800,0 грн. та списано на обєкт реконструкції громадської будівлі (Кт 205) у сумі 1 248 800,0 грн. протягом січня-квітня 2017 зазначені у вищевказаній видатковій накладній будівельні матеріали у повному обсязі (аркуш акту перевірки 20 а.с. 24, зворот).

Станом на 13.12.2017 сальдо по Дт 205 рахунку по зазначених матеріалах відсутнє.

Списання проведено за актами списання будівельних матеріалів (наприклад від 22.03.2017, 04.04.2017, 12.04.2017, 27.04.2017) на виконання послуг (робіт) загально-будівельного ремонту покрівлі, оздоблювання, перепланування опалення та водопостачання на обєкті реконструкції громадської будівлі по вул. Шевченка, 96, м. Полтава (аркуш акту перевірки 20 а.с. 24, зворот).

Так, висновками перевірки відображено зміну структурних активів МПБРП Сула у звязку із реалізацією договору поставки будівельних матеріалів із контрагентом ТОВ Інтер Опт Торг згідно видаткової накладної від 04.01.2017 № 77.

Жодних претензій до оформлення первинних документів, складених ТОВ Інтер Опт Торг, щодо виконання вищевказаного договору поставки в акті не зафіксовано.

Відповідно до письмових пояснень позивача організацією перевезення замовлених будівельних матеріалів займався контрагент - ТОВ Інтер Опт Торг.

Основним аргументом контролюючого органу стосовно нереальності господарської операції з поставки будівельних матеріалів від спірного контрагента стала інформація Регіонального сервісного центру МВС у Полтавській області надана на запит ГУ ДФС у Полтавській області, згідно якої автомобіль НОМЕР_2, вказаний у ТТН від 04.01.2017 № Р0027 (перевізник - ТОВ Інтер Опт Торг, водій ОСОБА_3, вантажовідправник ТОВ Інтер Опт Торг, м. Київ, вул. Мельникова, 18б, оф. 37, вантажоодержувач - МПБРП Сула м. Полтава, вул. Пролетарська, 45А, пункт навантаження м. Київ, розвантаження м. Полтава, Шевченка, 96, маса брутто ватажу у кількості 14 місць), відповідно до якої здійснювалося перевезення будівельних матеріалів за видатковою накладною від 04.01.2017 № 77, встановлено, що вказаний у ТТН автомобіль НОМЕР_2 обліковується в Центр ДАІ 1401 за карткою № 39614192, дата реєстрації транспортного засобу - 28.12.2007р., марка та модель транспортного засобу - CERY QQ, тип транспортного засобу за конструкцією легковий, маса без навантаження - 970 кг, повна маса -1265 кг (а.с.82).

Одгак, самої відповіді Регіонального сервісного центру МВС у Полтавській області, на яку відповідач посилається суду не надано.

Натомість, надано роздруківку із бази транспортних засобів, із якої слідує, що номерний знак НОМЕР_3 належить зовсім іншому автомобілю - CERY QQ, тип транспортного засобу за конструкцією легковий, маса без навантаження - 970 кг, повна маса -1265 кг.

На підставі вказаного податковий орган дійшов висновку про неможливість фактичного перевезення такої кількості будівельних матеріалів легковим автотранспортом.

Відповідно до змісту наявної в матеріалах справи копії відповіді на запит за підписом директора ТОВ Інтер Опт Торг ОСОБА_5 від 08.01.2017 вих. № 7, направленого на ім'я директора МПБРП Сула, повідомлено останнього, що в ТТН № Р0027 від 04.01.2017 допущена описка, та направлено виправлену, без помилок (а.с. 229), а також копію виправленої ТТН № Р0027 від 04.01.2017 перевезення здійснено автомобілем НОМЕР_4 (а.с. 215).

Наявність окремих недоліків товарно-транспортних накладних на транспортування продукції не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції за наявності інших належних доказів. З огляду на це певні недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних не може спричиняти для позивача негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №821/589/17 (номер в ЄДРСР 72064967).

Обґрунтованим є висновок податкового органу щодо не підтвердження факту поставки у зв'язку з наявністю окремих недоліків ТТН або навіть її відсутністю, оскільки за умови наявності інших належних доказів товарності, ненадання зазначених документів не позбавляє платника права на формування податкового кредиту. Чинним законодавством України передбачено обов'язковість товарно-транспортної накладної лише у випадку надання послуг з перевезення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі 808/2140/13-а (номер в ЄДРСР 72899984).

Відповідальність за належне перевезення вказаного товару несе перевізник, який зобов'язаний отримати у компетентних органах дозвіл на перевезення небезпечного вантажу, крім того позивачем не порушувався порядок перевезення товару, оскільки він не здійснював його перевезення. При цьому товарно-транспортна накладна не є документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, наявність або відсутність товарно-транспортних накладних та недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов'язаннях платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі 816/338/14 (номер в ЄДРСР 72901794).

Відсутність за базою даних контролюючого органу у спірного контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (позивачем), оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.04.2018 у справі 826/4571/16 (номер в ЄДРСР 73596822).

Не приймаються до уваги доводи контролюючого органу на наявну в нього податкову інформацію щодо контрагента позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених робіт, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте, посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постановах від 24.04.2018 у справі 826/4571/16 (номер в ЄДРСР 73596822), від 08.05.2018 у справі 814/937/15 (номер в ЄДРСР 73843667), в постанові від 30.01.2018 у справі № 1570/5614/2012 (номер в ЄДРСР 71979102).

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару/послуги має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентами порушеннями вимог законодавства щодо створення підприємства та ведення фінансово-господарської діяльності. Якщо вказані контрагенти допустили такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них, адже законом іншого не передбачено.

Відповідачем не надано беззаперечних доказів та не зазначено обставин, які б за критерієм «поза розумним сумнівом» доводили фактичне здійснення спірних господарських операцій.

Інформації про постановлення вироків відносно ТОВ Інтер Опт Торг повязаних із фіктивність підприємництва або іншої незаконної діяльності суду не надавалося, в акті перевірки відповідач на такі факти не посилається.

На момент здійснення спірної поставки як позивач так і його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичними особами та платниками податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому порядку не визнавались.

Податкові органи наділені ПКУ достатніми повноваженнями для зібрання належних, допустимих та достатніх доказів задля виявлення та фіксування порушень податкового законодавства платниками податків.

Зокрема, пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин між позивачем та його контрагентом) передбачено, що з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Проте, жодних перевірочних заходів відносно ТОВ Інтер Опт Торг в рамках перевірки господарської діяльності позивача контролюючим органом не проводилося, висновки відповідача ґрунтувалися виключно на інформації з бази даних АІС «Податковий блок».

Відсутність у розпорядженні податкового органу первинних документів бухгалтерського обліку унеможливлює проведення зустрічної звірки та відповідно формування будь-яких висновків щодо порушень податкового законодавства ТОВ Інтер Опт Торг, а відповідальність за будь-які недоліки, допущені ним під час провадження його господарської діяльності та складенні податкової звітності, не можуть бути покладені на позивача в якості надмірного тягаря на добросовісного платника.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач, суб'єкт владних повноважень, не виконав обов'язку, покладеного на нього відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції від 27.06.2018р. відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 по справі № 816/1107/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст постанови складено 22.10.2018.