Справа № 2140/1899/18
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1899/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши за правилами спрощеного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.03.2018 року № 1327,

встановив:

17 вересня 2018 до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1В.) до Херсонської міської ради Херсонської області (далі - відповідач, Міська рада) про визнання протиправним та скасування рішення від 30.03.2018 року № 1327, а саме:

- визнати протиправним та скасувати пункт 6 Рішення від 30.03.2018 р. №1327, яким Херсонська міська рада Херсонської області вирішила відмовити ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1785 га по вул. Перекопській, 169 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності, пов'язаної із отриманням прибутку (під обслуговування адміністративно-побутових приміщень та господарських будівель та споруд), на підставі статей 120,123 Земельного кодексу України (на заявленій земельній ділянці наявне нерухоме майно інших осіб).

Ухвалою від 21.09.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 16 жовтня 2018 року на 10 год. 00 хв.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що нею було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування будівель ринкової інфраструктури, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 169 із земель комунальної власності Херсонської міської ради. На підставі проекту було сформовано земельну ділянку та присвоєно її державний кадастровий номер - :01:001:1613, дані про неї внесено до Державного земельного кадастру. Проект погоджено в Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради. 30 березня 2018 року 20 сесією 7 скликання Херсонської міської ради було прийнято рішення №1327, яким, серед іншого, відмовлено позивачу в дозволі на розроблення документації із землеустрою та в затвердженні проектів землеустрою, оскільки на заявленій ділянці наявне нерухоме майно. З посиланням на норми Земельного кодексу України обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправним та скасування п.6 рішення від 30.03.2018 року.

16 жовтня 2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, витребуваних ухвалою суд документів та матеріалів не надав, письмового відзиву на адресу суд не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 26 вересня 2018 року почтового відправлення №608.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.9 ст.205 КАС України).

Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Херсон від 05 березня 2014 року в справі №666/6075/13-ц визнано за ОСОБА_1 право власності на частину цілісного майнового комплексу по вул. Перекопська, 169 в м. Херсоні, яка складається із: адміністративно-побутового будинку літера "Б8" загальною площею 241,8 кв.м., магазину літера "Б9", навісу літера "Б7", навісу літера "Б12", воріт № 3.

11 жовтня 2017 року висновком Головного управління Держгеокадастру у Київській області про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №10551/82-17 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної діяльності в оренду площею 0,1785 га громадянці ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будівель, офісних будівель та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов'язаної з отриманням прибутку (під обслуговування адміністративно-побутових приміщень та господарських будівель і споруд)) розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 169 із земель комунальної власності Херсонської міської ради.

Строк дії висновку необмежений.

05 вересня 2017 року висновком Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради №114-19081-22про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної діяльності в оренду площею 0,1785 га громадянці ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будівель, офісних будівель та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов'язаної з отриманням прибутку (під обслуговування адміністративно-побутових приміщень та господарських будівель і споруд)) розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 169 - погоджено проект землеустрою.

При погодженні висновку представник Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради зазначив, що враховуючи надані документи та існуючу містобудівну ситуацію проект погоджується за умови використання земельної ділянки за цільовим призначенням з дотриманням вимог чинного земельного та містобудівного законодавства.

Тобто, питання знаходження на земельній ділянці нерухомого майна інших осіб не було підставою для відмови в погодженні проекту землеустрою.

Позивач подала до Херсонської міської ради клопотання про затвердження відповідного проекту землеустрою.

Рішенням Херсонської міської ради "Про відмову в дозволі на розроблення документації із землеустрою та в затвердженні проектів землеустрою" №1327 від 30 березня 2018 року, відмовлено ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,1785 га по вул. Перекопська, 169 для будівництва і обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будівель, офісних будівель та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов'язаної з отриманням прибутку (під обслуговування адміністративно-побутових приміщень та господарських будівель і споруд)), на підставі статей 120,123 Земельного кодексу України (на заявленій земельній ділянці наявне нерухоме майно інших осіб).

Натомість при погодженні проекту землеустрою Херсонська міська рада не знайшла тих правових підстав для відмови в погодженні проекту землеустрою, які в подальшому викладено в спірному пункті рішення.

Не погоджуючись з п.6 рішення Міської ради від 30 березня 2018 року №1327, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною шостою статті 186 Земельного кодексу України передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Згідно з частиною четвертою статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина п'ята статті 186-1 Земельного кодексу України).

Згідно частини шостої статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Відповідно до частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (частина тринадцята статті 123 Земельного кодексу України).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності для всіх потреб здійснюється відповідною сільською селищною, міською радою. При цьому проект землеустрою підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Погодження з виконавчим органом міської ради у сфері містобудування та архітектури є обов'язковим лише у разі, якщо на земельній ділянці розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта. Відмова у погодженні та затвердженні проекту землеустрою можлива виключно з підстав невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 816/1920/17.

Судом встановлено, що проект землеустрою погоджено Херсонською міською радою 05 вересня 2017 року без зауважень, а тому в силу приписів Земельного кодексу України у останньої не було правових підстав для відмови в затвердженні проекту землеустрою.

Відповідач ухилився від виконання своїх процесуальних обов'язків визначених КАС України, в частині надання витребуваних доказів, а також в частині наданні відзиву на адміністративний позов.

В даному випадку суд вважає, що поведінка відповідача дає підстави для застосування приписів ч.4 ст.159 КАС України.

Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (ч.4 ст.159 КАС України).

Окремо суд звертає увагу, що в рішенні не зазначено жодної з передбачених ч.13 ст.123 ЗК України підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З урахуванням викладеного п.6 рішення Херсонської міської ради "Про відмову в дозволі на розроблення документації із землеустрою та в затвердженні проектів землеустрою" №1327 від 30 березня 2018 року суперечить вимогам ЗК України, а тому підлягає скасуванню.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Рисовський проти України" (Заява N 29979/04 пп.70,71) суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (п.70 рішення). Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість …Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (п.71 рішення).

З урахуванням даного рішення, в справі, що розглядається відповідач уникнув свого обов'язку щодо належного розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою, а тому він же і повинен виправити свою бездіяльність, що цілком відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

До того ж сама Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покладає на національний суд відповідальність за здійснення правосуддя.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Конвенційний принцип "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач не надав будь - яких належних та допустимих доказів щодо підтвердження правомірності своїх дій.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілено відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (73008, м. Херсон, вул. Перекопська, 169-а, ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1) до Херсонської міської ради Херсонської області (73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 37, ) про визнання протиправним та скасування п.6 рішення від 30.03.2018 року № 1327- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати п.6 рішення Херсонської міської ради Херсонської області "Про відмову в дозволі на розроблення документації із землеустрою та в затвердженні проектів землеустрою" №1327 від 30 березня 2018 року, яким Херсонська міська рада Херсонської області вирішила відмовити ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1785 га по вул. Перекопській, 169 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності, пов'язаної із отриманням прибутку (під обслуговування адміністративно-побутових приміщень та господарських будівель та споруд), на підставі статей 120,123 Земельного кодексу України (на заявленій земельній ділянці наявне нерухоме майно інших осіб).

Стягнути з Херсонської міської ради Херсонської області (73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 37, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (73008, м. Херсон, вул. Перекопська, 169-а, ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 6.2.1