Справа № 1340/3515/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3515/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О. розглянув у м. Львові в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області про зобов'язання нарахувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання,-

в с т а н о в и в :

07.08.2018 року на адресу Львівсько окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області про зобов'язання нарахувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання, у якій просить суд:

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання з 2018 року із врахуванням доплат за вислугу років, що становить 80 відсотків від посадового окладу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що стаж позивача тільки на посаді судді становить 30 років 06 місяців 01 день. Позивач зазначив, що 09.05.2018 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання із врахуванням доплат за вислугу років, що становить 80 відсотків від посадового окладу. Однак, відповідач надав відповідь від 05.06.2018 року №1237/33/г-20/02.12.11 на заяву позивача про відсутність підстав для врахування при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці доплати за вислугу років. Позивач вважає відмову відповідача порушенням своїх прав.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що розмір довічного грошового утримання позивача обчислено на підставі довідки встановленої форми від 27.12.2017 року №675, виданої Територіальним управлінням державної судової адміністрації України у Львівській області на підставі особового рахунку за грудень 2016 року і в даній довідці зазначається лише розмір посадового окладу. Інші доплати, передбачені ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, - не відображені. Вважає доводи позивача безпідставними та необґрунтованими.

03.09.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що у такому взагалі відсутня будь-яка юридична аргументація щодо заперечення правових підстав позовних вимог позивача. Вважає, що відповідач, вказуючи у відзиві про відсторонення позивача, залишає поза увагою той факт, що це відсторонення було незаконним. Зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 24.01.2018 року кримінальне провадження відносно позивача закрито.

05.09.2018 року представник Територіального управління ДСА України у Львівській області подав клопотання щодо розгляду справи на розсуд суду, оскільки обставини спору та доводи сторін у позовній заяві та відзиві викладені повно та подання додаткових пояснень зі сторони третьої особи не потребується.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі визначено ОСОБА_3

Ухвалою суду від 10.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні з викликом сторін на 14.08.2018 року.

Ухвалою суду від 14.08.2018 року задоволено заяву про самовідвід судді Брильовського Р.М. у справі №1340/3515/18. Справу передано для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану вище справу передано для розгляду судді Львівського окружного адміністративного суду Карп?як О.О.

Ухвалою суду від 21.08.2018 року прийнято адміністративну справу №1340/3515/18 до провадження. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання на 05.09.2018 року.

Ухвалою суду від 05.09.2018 року розгляд справи відкладено на 26.09.2018 року для долучення третьою особою довідки до матеріалів справи.

У судовому засіданні 26.09.2018 року позивач та представники відповідача та третьої особи не заперечили щодо розгляду справи у письмовому провадженні. Суд на місці ухвалив перейти в письмове провадження для прийняття рішення.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд всебічно і повно зясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив наступне.

Так, судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, з 21 червня 1987р. працював на посаді судді Залізничного районного суду м. Львова та був звільнений із цієї посади 20 грудня 2017р., відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12.12.2017р., у звязку із поданою ним заявою про відставку.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 12.12.2017 року №4008/0/15-17 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Залізничного районного суду міста Львова у звязку з поданням заяви про відставку.

Стаж роботи позивача на посаді судді становить 30 років 6 місяців 01 день. Згідно з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 26.12.2017 року №6/558/17, стаж ОСОБА_1 становить 30 років 06 місяців 01 день.

Відповідно до вказаного розрахунку стажу судді, загальний стаж позивача складається із роботи на посадах: народного судді Залізничного районного (народного) суду м. Львова з 21.06.1987 року по 19.06.1990 рік, що становить 02 роки 11 місяців 29 днів; заступника голови суду з 20.06.1990 року по 31.05.2000 рік, що становить 09 років 11 місяців 12 днів; судді Залізничного районного суду м. Львова з 01.06.2000 року по 20.12.2017 рік, що становить 17 років 06 місяців 20 днів (а.с.9).

09.05.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначає, що 28.12.2017 року подав заяву до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання. У квітні 2018 року позивач отримав грошове утримання, що складається із 90 відсотків посадового окладу судді, що становив на час звільнення, та доплату за заслуженого юриста України. Однак, при призначенні щомісячного довічного грошового утримання не врахована доплата за вислугу років, яка становить 80% від посадового окладу. Просить відповідача перерахувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання із врахуванням доплат за вислугу років , що становить 80 відсотків від посадового окладу.

ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України від 29.05.2018 року №1155/2454/г-20/03-10-36 позивачу відмовлено в задоволенні вимог, викладених у заяві позивача від 09.05.2018 року. Відповідач посилається на довідку територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області від 27.12.2017 року №675 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідно у якій, доплата за вислугу років, про яку позивач зазначає у своєму зверненні, не зазначена. А тому, підстави для врахування при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці доплати за вислугу років відсутні.

Окрім цього, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 24 січня 2018р., яка набрала законної сили, кримінальне провадження відносно позивача закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України в зв'язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, і вичерпанням можливості їх отримати.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Спеціальним законом, який регулює питання, зокрема, суддівської винагороди та призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці є ОСОБА_4 України Про судоустрій і статус суддів.

На момент звільнення ОСОБА_1 у відставку (20.12.2017 року), був чинним ОСОБА_4 України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року №1402-VIIІ.

Відповідно до частини першої статті 116 вказаного Закону, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч. 2 ст. 135 Закону України №1402-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 3, 4, 5 ст. 142 Закону України №1402-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-VI, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч. 3 ст. 4 вказаного вище Закону).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891) затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 1 розділу І вказаного вище Порядку заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також обєднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа).

Відповідно до п.1 ч.5 ст.129, ч.11 Розділу ХІІ Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-УІ від 07.07.2012 року та обрахованого стажу роботи, що дає право на отримання доплати за вислугу років, Залізничним районним судом м. Львова видано наказ №130-К від 13.09.2012 року про встановлення з 13.09.2012 року ОСОБА_1 - судді Залізничного районного суду м. Львова щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 80% від посадового окладу, відповідно до стажу роботи, що дає право на отримання доплати, який станом на 13.09.2012 року становить 35 років 00 місяців 00 днів. (а.с.10).

Відповідно до наказу Залізничного районного суду м. Львова від 30.03.2015 року №15/К, прийнято рішення про здійснення виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 судді Залізничного районного суду м.Львова у розмірі посадового окладу без врахування доплат за вислугу років з 28.03.2015 року.

Згідно довідки Залізничного районного суду м. Львова від 06.08.2018 року №6/420/2018 (а.с.19), позивач з 21.06.1987 року працював на посаді судді Залізничного районного суду м. Львова та був звільнений з цієї посади 20.12.2017 року, відповідно до рішення ВРП від 12.12.2017 року у звязку з поданням заяви про відставку. Стаж роботи на посаді судді становить 30 років 6 місяців 01 день. Суддівська винагорода ОСОБА_1, крім посадового окладу, складається із доплати за вислугу років, а саме:

- відповідно до наказу №179/К від 17.10.2005 року про встановлення з 02.10.2005 року щомісячної надбавки за вислугу років в розмірі 400% за стаж роботи 25 років;

- відповідно до наказу №11-К від 05.01.2012 року про встановлення з 03.01.2012 року щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 70% від посадового окладу за стаж роботи 34 роки 03 місяці 20 днів;

- відповідно до наказу №130/К від 13.09.2012 року про встановлення з 13.09.2012 року щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 80% від посадового окладу за стаж роботи 35 років.

В матеріалах справи наявна довідка від 27.12.2017 року №675 видана Територіальним управлінням державної судової адміністрації України у Львівській області на підставі особового рахунку за грудень 2016 року (а.с.18). Відповідно до вказаної довідки суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 16 000, 00 грн. у тому числі посадовий оклад 16 000, 00 грн. Однак, у вказаній довідці зазначено лише розмір посадового окладу та не заповнені інші графи довідки, у тому числі графа доплати за вислугу років.

Управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області позивачу з 28.12.2017 року було встановлено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав 14 000, 00 грн. (90% від 16 000, 00). Крім того, до грошового утримання встановлено належне позивачу підвищення за особливі заслуги перед Україною 363, 00 грн. (а.с.14).

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 49 Закону України Про судоустрій і статус суддів в редакції від 12.02.2015 р. № 192-УІІІ, суддя на час відсторонення від посади позбавляється права на отримання доплат до посадового окладу судді, згідно ч. 10 ст. 133 цього ж Закону, суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

На виконання вищезазначених норм Закону та, керуючись рішенням ВККС України від 29.03.2011 р. № 740/4-Г Про відсторонення судді Ганича І.М. головою суду було видано спірний наказ від 30.03.2015 р. № 15/К, а саме: про здійснення виплати суддівської винагороди судді Ганичу І.М. у розмірі посадового окладу без врахування доплат за вислугу років.

Згідно п. 9 розділу ХІ Перехідні положення КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Доказів винесення постанови слідчого (прокурора) про скасування відсторонення позивача від посади судді позивачем не подано.

Судом враховуються твердження відповідача про те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/3107/17 від 19.02.2018 року, яке набрало законної сили, відмовлено позивачу в стягненні доплати за вислугу років відмовлено та скасуванні наказу від 30.03.2015 року №15/К.

Відповідно до положень ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом в адміністративній справі №813/3107/17 встановлені наступні обставини:

19.02.2011 року відносно судді Ганича І.М. порушено кримінальну справу за ч. 3 ст. 368 КК України.

29.03.2011 року Вищою кваліфікаційною комісією суддів України на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора України прийнято рішення № 740/4-Г про відсторонення судді Ганича І.М. від посади судді, у звязку з притягненням до кримінальної відповідальності.

22.04.2011 року наказом голови Залізничного районного суду м. Львова №33/1-к Про відсторонення судді Ганича І.М., відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за № 740/4-Г, позивача відсторонено від посади судді у звязку з притягненням до кримінальної відповідальності

05.01.2012 року наказом голови Залізничного районного суду м. Львова №2-к Про припинення виплати щомісячного грошового утримання ОСОБА_1М., позивачу припинено з 01.01.2012 року виплату щомісячного грошового утримання.

30.03.2015 року наказом голови Залізничного районного суду м. Львова №15/к Про виплату суддівської винагороди судді Ганичу І.М., відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за № 740/4-Г, ч. 4 ст. 49, ч. 10 ст. 133 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції Закону України від 12.02.2015 № 192 VIII) у звязку з прийняттям рішення про відсторонення від посади позивача, наказано здійснювати виплату суддівської винагороди позивачу у розмірі посадового окладу без врахування доплат за вислугу років з 28.03.2015 року.

В цій частині позовних вимог, судом враховуються заперечення відповідачів про те, що 12.02.2015 року Верховною ОСОБА_3 України прийнятий ОСОБА_4 України Про забезпечення права на справедливий суд за № 192-VIII, яким в новій редакції викладений ОСОБА_4 Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 № 2453-VІ. ОСОБА_4 набрав чинності 28.03.2015 року.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 49 Закону України Про судоустрій і статус суддів в редакції від 12.02.2015 року № 192-VIII, суддя на час відсторонення від посади позбавляється права на отримання доплат до посадового окладу судді, згідно ч. 10 ст. 133 цього ж Закону, суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Саме на виконання вказаних норм Закону та, керуючись рішенням ВККС України від 29.03.2011 р. № 740/4-Г Про відсторонення судді Ганича І.М., яким останнього відсторонено від посади судді до вирішення кримінальної справи у встановленому законом порядку та, згідно ч. 2 ст. 24 Закону України Про судоустрій і статус суддів (у редакції Закону України від 12.02.2015 року № 192-VIII), головою суду було правомірно винесено наказ від 30.03.2015 року № 15/К, а саме: про здійснення виплати суддівської винагороди судді Ганичу І.М. у розмірі посадового окладу без врахування доплат за вислугу років.

Крім цього, факт не здійснення правосуддя позивачем за період з 28 березня 2015 року по 20 грудня 2017 року, сторонами у справі, в тому числі позивачем, не заперечується та не спростовується, відповідно законних підстав для стягнення доплати за вислугу років в сумі 503091,62 грн., за період з 28 березня 2015 року по 20 грудня 2017 року, в суду не має.

Також в судовому рішенні вказано, що 15.08.2017 р. за вх. № 18233 відповідачем отримано розяснення ВККС України від 10.08.2017 р. № 19-436/17 стосовно чинності рішення ВККС України від 29.03.2011 р. № 740/4-Г Про відсторонення судді Ганича І.М. від посади судді, в якому, зокрема, зазначено, що дане рішення Комісії не втратило своєї юридичної сили та є чинним.

Відтак, судом беруться до уваги твердження відповідача про те, що Рішення ВККС України від 29.03.2011 року №740/4-Г про відсторонення позивача від посади у звязку з притягненням до кримінальної відповідальності на сьогодні є чинним. Інших доказів у спростування даних обставин суду не подано.

Відтак, підстав для врахування при визначенні щомісячного довічного грошового утримання позивачу з 2018 року із врахуванням доплат за вислугу років, що становить 80 відсотків від посадового окладу - судом не встановлено.

Щодо покликань позивача на положення Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", то такі судом не приймаються, оскільки таким передбачено особливий порядок поновлення службових, пенсійних, інших особистих і майнових прав, відмінний від розгляду справи в порядку КАС України. Доказів захисту прав та інтересів позивача у спосіб, встановлений вказаним Законом позивач не надав.

Згідно ст. ст. 72, 90 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Кожна сторона відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених фактів суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,9,76-78, 139, 229, 241-246, 262, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області про зобов'язання нарахувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання, - відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.10.2018 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна