Справа № 127/21996/18
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/399/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2018 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:головуючого судді Вишара І.Ю.,

при секретарі Федоровій С.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону УПП Закарпатської області рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАВ № 536932 від 15.08.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону УПП Закарпатської області рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАВ № 536932 від 15.08.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,-.

Позов мотивований тим, що 16 серпня 2018 року інспектором, рядовим поліції УПП в Закарпатській області ОСОБА_3 відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАВ № 536932.

Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП України. Як зазначено в постанові, порушив вимогу знаку 3.41 контроль, проїхав без зупинки. ОСОБА_1 поставлено в обовязок сплатити грошовий штраф у розмірі 255,00 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 00 копійок.

Позивач вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного, а саме: 15.08.2018року, приблизно о 01.00 год., ОСОБА_1 рухався з м. Мукачево Закарпатської області в м. Вінницю через гірський перевал на якому проводились дорожні роботи з швидкістю 40-50 км/год. На спуску з поворотом ОСОБА_1 помітив з правого боку АЗС, потім посеред дороги якусь споруду (будку), нічим непозначену, лише знак «Обїзд»(додаток фото №3). Проїжджаючи повз споруду ОСОБА_1 почув сигнал свистка, звернув увагу і помітив поліцейського, який здійснив рух жезлом з вимогою зупинитись, що він і зробив. Після чого, інспектор підійшов до автомобіля ОСОБА_1, представився і повідомив, що нібито ОСОБА_1 порушив знак 3.41 Правил дорожнього руху.

Згідно ПДР України, знак 3.41 «STOP контроль», забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Знак застосовується лише за умови обовязкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків обмеження швидкості 50 та/або 30 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.

В свою чергу, ОСОБА_1 заперечив щодо порушення ним ПДР України, оскільки знак 3.41 «STOP контроль» встановлений не по ДСТУ та не відповідає Правилам дорожнього руху, оскільки знак знаходився на території стоянки, а перед ним не було знаків поетапного обмеження швидкості руху. Крім того, «будка» незрозумілого призначення і не позначена, як пост поліції. Відповідно до п. 8.2-1 Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил.

Проте, поліцейський запросивши позивача в «будку», попросив предявити посвідчення водія та документи на автомобіль, на що він погодився. В подальшому працівник поліції записав дані ОСОБА_1, державний номер автомобіля, після чого почав вводити в планшет його дані, не пояснивши нічого останньому, на що ОСОБА_1 ще раз наголосив, що він нічого не порушував і попросив працівника поліції пояснити претензії до нього і обґрунтувати, як, коли і при яких умовах встановлюється знак 3.41 «STOP контроль», де він повинен зупинитись згідно правил дорожнього руху і що встановлення знаку відповідає вимогам Правил дорожнього руху. На звернення ОСОБА_1 працівник поліції відповів «я вас не затримую, можете бути вільні». Віддав документи та позивач поїхав.

Однак, 29.08.2018 року на поштовому відділенні ОСОБА_1 отримав конверт з стрічкою з віддрукованим текстом (додаток №4), постанови від 16.08.2018р №1009 серія ЕАВ № 536932 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, він вперше дізнався про складання постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до п. 2 ст. 208 КУпАП за порушення Правил дорожнього руху та накладення штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач в позові зазначає, що інспектор рядовий поліції УПП Закарпатської області ОСОБА_2., 16.02.2018 року виніс постанову №1009, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Тобто, розглянув справу без присутності ОСОБА_1, чим суттєво порушив права останнього. Оскільки, ОСОБА_1 не було повідомлено про складання постанови та про дату, час та місце її розгляду. Порушення згідно тексту постанови було вчинене 15.08.2018 року о 01.10, а постанову винесено наступного дня -16.08.2018 року.

На думку позивача, поліцейський незаконно розглянувши справу та не надав ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, що є грубим порушенням. В той же час, ОСОБА_1 не підписував постанову, та не зміг надати необхідні пояснення.

Крім того, позивач зазначає, що інспектор проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, що унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та згідно ст. 283 КУпАП, постанова обовязково повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Проте, винесена постанова не відповідає даним вимогам, так як в ній не зазначено порядок її оскарження.

Позивач вказує, що зміст постанови не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП - у постанові відсутні будь-які фактичні докази. Зважаючи на те, що за вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення передбачене покарання, мінімальний та максимальний розмір якого відрізняється, відповідності до ч.2 ст.33КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що постанова від 16 серпня 2018 року № 1009 по справі про адміністративне правопорушення відносно нього є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлений завчасно та належним чином.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 серпня 2018 року інспектором 3 роти 1 батальйону УПП Закарпатської області рядовим поліції ОСОБА_2 відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови 15.08.2018 року, о 01 год. 375 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 порушив вимогу знаку 3.41 контроль, проїхав без зупинки, чим порушив п. 8.4 ПДР «Порушення вимог заборонених знаків», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з позовом.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

В судовому засіданні було досліджено докази, які надані сторонами у справі, з яких вбачається, що ОСОБА_1 ПДР України не порушував.

Відповідно до п.3.41 ПДР України забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Застосовується лише за умови обовязкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків та/або згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.

Так, в матеріалах справи наявні докази, надані позивачем у справі, того, що заборонений знак 3.41 «STOP контроль» встановлений не згідно Правил дорожнього руху, а тому позивач його не помітив.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії ЕАБ № 536932 від 15.08.2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону УПП Закарпатської області рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАВ № 536932 від 15.08.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - задовольнити.

Постанову інспектора 3 роти 1 батальйону УПП Закарпатської області рядового поліції ОСОБА_2 ЕАВ № 536932 від 15.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: