Справа № 219/5384/18
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 р. Справа№219/5384/18

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 01.02.2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення соціальної допомоги дитині-інваліду (її доньки ОСОБА_2Д.) та виплатити недоотримані суми державної соціальної допомоги за період з листопаду 2014 року по дату звернення. Однак, Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради відмовлено у виплаті соціальної допомоги на дитину-інваліда з листопада 2014 року по лютий 2018 року у зв'язку з тим, що не було надано підтвердження того, що звернутися до Управління раніше у позивача не було можливості. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки її донька у період з 2015 року знаходилась на стаціонарному лікуванні, а отже інсували поважні причини для несвоєчасного звернення. Крім того, позивачем зазначено, що з 2014 року ОСОБА_1 намагалась розшукати батька дитини для отримання нотаріального дозволу для можливості переміщення з тимчасово непідконтрольної території. Вказаний дозвіл було надано лише 05.12.2017 року. З огляду на наведене, позивач просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не виплаті державної соціальної допомоги на користь позивача за період з 01.11.2014 року по 01.02.2018 року; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про не виплату державної соціальної допомоги на користь позивача за період з 01.11.2014 року по 01.02.2018 року; зобовязати відповідача сплатити державну соціальну допомогу на користь позивача за період з 01.11.2014 року по 01.02.2018 року; зобовязати відповідача утриматись від подальшого призупинення виплати державної соціальної допомоги позивачу.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого представник Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що у період з листопада 2014 року по 31.01.2017 року ОСОБА_1 не була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та не перебувала на обліку в Управлінні, а тому підстави для виплати позивачу державної соціальної допомоги на доньку, як на дитину з інвалідністю за вказаний період у відповідача відсутні.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.05.2018 року адміністративну справу передано за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.07.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії та відкрито провадження по справі № 219/5384/18. Розгляд адміністративної справи № 219/5384/18 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою суду від 15.08.2018 року у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, - відмовлено. Витребувано в Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради копію відповіді Управління на заяву позивача від 01.02.2018 року, копію заяви ОСОБА_1 від 30.03.2018 року, копію відповіді відповідача від 10.04.2018 року № Х-278, засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства. Розгляд адміністративної справи № 219/5384/18 визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 15:30 год. 17 вересня 2018 року. Ухвалою суду від 17.09.2018 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії та призначено судовий розгляд справи по суті на 09 годину 15 хвилин 10 жовтня 2018 року.

Позивач та представник відповідача, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом з дитинства (а.с.20, 22), та має право на отримання державної соціальної допомоги на дитину інваліда віком до 18 років з 02.08.2007 року, згідно посвідчення серії ААБ 229347 (а.с.21).

Відповідно до довідок від 30.11.2017 року позивач та її донька є внутрішньо переміщеними особами із фактичним місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-11).

ОСОБА_1, 01.02.2018 року звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради із заявою про призначення допомоги на дитину-інваліда віком до 18 років 355 (а.с.53-54), а також із заявою про виплату державної соціальної допомоги на доньку з моменту призупинення (листопад 2014 року) (а.с.56).

Згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території м. Бахмут Донецької області, від 20.02.2018 року 87 позивачу призначено державну соціальну допомогу згідно заяви від 01.02.2018 року (а.с.56).

Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради позивачу надано повідомлення від 28.02.2018 року про призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам (а.с.58). Однак, суми неотриманої державної допомоги з листопаду 2014 року ОСОБА_1 виплачено не було.

30.03.2018 року позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради із заявою про надання роз'яснень щодо причини невиплати державної допомоги з листопаду 2014 року (а.с.67).

Згідно відповіді відповідача від 10.04.2018 року Х-278 на заяву ОСОБА_1 її повідомлено, що для вирішення питання про продовження виплати державної соціальної допомоги з більш раннього строку позивачу необхідно надати до управління підтвердження того, що звернутись раніше за цією допомогою вона не мала можливості з поважних причин (а.с.68).

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні докази того, що з березня 2015 року неповнолітня ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні у дитячому відділенні Обласної травматологічної лікарні м. Донецька та потребувала постійного догляду (а.с.35).

Крім того, відповідно до нотаріальної заяви батька ОСОБА_2 позивачу була надана згода на вільне пересування дитини у супроводі ОСОБА_1 через лінію розмежування з 05.12.2017 року (а.с.23).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" відповідно до Конституції України гарантує інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім'ї та дітей, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам.

Згідно з статтею 8 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", заява про призначення державної соціальної допомоги подається інвалідом з дитинства до місцевої державної адміністрації за місцем проживання.

Тобто, державна соціальна допомога призначається та виплачується за місцем проживання щомісячно у встановлені місцевою державною адміністрацією строки.

Отже, позивач має право на отримання допомоги за місцем реєстрації фактичного місця проживання.

Оцінюючи спірні правовідносини суд зазначає, що з 22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, (Далі - Закон № 1706) яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, виходячи з приписів наведених норм, реалізація права на отримання соціальної допомоги пов'язана з фактом реєстрації особи як внутрішньо переміщеної особи, що має бути підтверджено відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Суд зазначає, що згідно ст.12 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" суми державної соціальної допомоги, призначені, але не витребувані своєчасно одержувачем без поважних причин, виплачуються за минулий час не більш як за 12 місяців перед зверненням за її одержанням.

Суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, або через неможливість отримання цих сум особою з інвалідністю чи її офіційним представником з поважних причин (поважною причиною є перебування особи з інвалідністю на лікуванні, інші причини, які фізично унеможливлювали своєчасне витребування призначених сум державної соціальної допомоги, або інші об'єктивні обставини, коли особа з інвалідністю чи її батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники не могли звернутися за їх отриманням), виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. При цьому виплата державної соціальної допомоги за минулий час здійснюється виходячи із прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її виплати, з компенсацією за несвоєчасну її виплату.

Поряд з цим, поважність причин це оціночне поняття, однак суд звертає увагу, що перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні дитини суд визнає як поважну причину.

В матеріалах справи, наявне підтвердження тяжкої хвороби ОСОБА_2, оперативного втручання та тривалої реабілітації дитини-інваліда, що унеможливило вчасне звернення матері до органів соціального захисту.

Крім того, відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Допомога дитині-інваліду за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, яка полягає у невиплаті державної соціальної допомоги на користь ОСОБА_1 за період з 01.11.2014 року по 01.02.2018 року, оскільки позивачем доведено поважність причин пропуску звернення до суду.

Оскільки бездіяльність відповідача визнана протиправною, суд вважає за необхідне зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради сплатити державну соціальну допомогу на користь ОСОБА_1 за період з 01.11.2014 року по 01.02.2018 року.

Проте, суд зазначає, що вимога про визнання протиправним та скасувати рішення про не виплату державної соціальної допомоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки вказане рішення відповідачем не приймалось.

Окрім цього, щодо вимоги позивача утримуватись від подальшого призупинення виплати державної соціальної допомоги, суд зазначає, що в судовому порядку підлягає захисту вже порушене право, а не право, яке може бути порушено в майбутньому. Оскільки на теперішній час неможливо встановити факт порушення відповідачем права позивача на соціальне забезпечення у майбутньому, така вимога задоволенню також не підлягає.

Таким чином, всебічно та повно розглянувши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 20.07.2018 року клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, - задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, а тому судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (, вул. Б. Горбатова, буд.57, м. Бахмут, Донецька область, 84500) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, яка полягає у невиплаті державної соціальної допомоги на користь ОСОБА_1 за період з 01.11.2014 року по 01.02.2018 року.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради сплатити державну соціальну допомогу на користь ОСОБА_1 за період з 01.11.2014 року по 01.02.2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голуб В.А.