Справа № 2а-761/12/1070
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2018 року

Київ

справа №2а-761/12/1070

адміністративне провадження №К/9901/892/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області ДПС на постанову Київського окружного адміністративного суду у складі судді Лапія С.М. від 11 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Усенка В.Г., суддів Бистрик Г.М., Оксененка О.М. від 07 лютого 2013 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач/ФОП) звернулась до суду із адміністративним позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області (далі - відповідача/Інспекція), у якому, враховуючи подану заяву про зміну позовних вимог, просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10 січня 2012 року №, а також податкову вимогу від 14 лютого 2012 року №24.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на безпідставність висновків відповідача про незабезпечення щоденного друку фіскальних звітних чеків на реєстраторі розрахункових операцій (далі - РРО) та порушення у зв'язку з цим положень пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), оскільки обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності щоденно друкувати на РРО фіскальні звітні чеки стосується тільки випадків здійснення розрахункових операцій із застосуванням РРО.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2013 року, позов задоволено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що у своїй господарській діяльності позивач використовує два РРО моделі Марія-301 МТМ і в дні, які зазначені у акті перевірки, використовувався тільки один РРО, так як або було мало відвідувачів, або працював тільки один касир; за висновком судів, нероздрукування особою фіскального чеку (Z-звіту) у разі відсутності розрахункових операцій протягом встановленого робочого дня на господарському об`єкті не може вважатися порушенням норм Закону №265/95-ВР.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, посилався на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, оскільки положеннями Закону №265/95-ВР не передбачено випадків звільнення суб'єктів господарювання від обов'язку виконання щоденного друку фіскальних звітних чеків РРО, у тому числі, якщо в окремі дні роботи торгової одиниці розрахункові операції на РРО не проводились; в ході проведення перевірки встановлено, що у дні, коли позивачем не друкувались фіскальні звітні чеки (Z-звіти), РРО знаходився в робочому стані, але розрахункові операції на ньому не проводились.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 березня 2013 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

У визначені ухвалою строки заперечення на касаційну скаргу не надходили.

В подальшому справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Пасічник С.С., суддів Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, касаційний суд виходить з наступного.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією за результатами проведеної фактичної перевірки ФОП щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів складено акт від 26 грудня 2011 року №001096, в якому, крім іншого, встановлено порушення позивачем вимог пункту 9 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме протягом 2011 року не забезпечено щоденний друк 43-х фіскальних звітних чеків (Z-звітів) на РРО.

На підставі акту перевірки, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та пункту 4 статті 17 Закону №265/95-ВР відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10 січня 2012 року №, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожен випадок нероздрукування 43-х фіскальних звітних чеків (Z-звітів), що загалом склало 14620,00 грн.

У подальшому відповідачем винесено ФОП податкову вимогу від 14 лютого 2012 року №24 на суму 14620,00 грн.

Касаційний суд не може повністю погодитись із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону №265/95-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин у 2011 році) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій (далі - КОРО).

Згідно з пунктом 4 статті 17 цього Закону у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чека або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом пункту 7 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року №199 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Вимоги), усі режими роботи РРО повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.

Зміна - це період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО (пункт 2 Вимог).

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Згідно з нормами вказаного законодавства підставою відповідальності є невиконання щоденного друку фіскального звітного чека без зазначення підстав такого невиконання. Таким чином, у разі коли суб'єкт господарювання у конкретні дні не здійснює діяльність, що підтверджується відповідними доказами, та РРО не застосовуються, то, відповідно, фіскальні чеки не друкуються. У робочі дні РРО повинен бути у ввімкненому стані і роздрукування фіскального звітного чека є обов'язковим.

Отже, фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимог Закону щоденно, тобто кожного робочого дня, друкувати фіскальний звітний чек на РРО незалежно від того, чи здійснювалися розрахункові операції, які підлягають проведенню через РРО, і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Такий зміст правового регулювання відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 24 вересня 2013 року (справа №21-260а13).

Однак, рішення судів у справі, що розглядається, прийняті всупереч зазначених вище норм матеріального права, які були чинними на момент виникнення відносин, що є предметом розгляду даної справи, а тому висновок судів про недопущення позивачем порушення є помилковим.

Разом з тим, слід зазначити, що не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у КОРО - триваюче.

Оскільки згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону №265/95-ВР, відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чека та/або його незберігання в КОРО.

Враховуючи встановлений пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17 гривень), Верховний Суд вважає правомірним застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій лише у розмірі 340,00 грн. (20*17). Відповідно, податкове повідомлення-рішення від 10 січня 2012 року № в частині застосованих штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 14280,00 грн., а також податкова вимога від 14 лютого 2012 року №24 в частині зобов'язання сплати цієї суми боргу є протиправними.

За таких обставин рішення судів про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 січня 2012 року № та податкової вимоги від 14 лютого 2012 року №24 в частині визначення позивачу зобов'язання (боргу) зі сплати штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 340,00 грн. є помилковими та підлягають скасуванню.

Як визначено пунктом третім частини першої статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області ДПС задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2013 року в частині задоволення позову про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 січня 2012 року № та податкової вимоги від 14 лютого 2012 року №24 у частині визначення ОСОБА_2 зобов'язання (боргу) зі сплати штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 340,00 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 відмовити.

В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду