Справа № 2540/3019/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Справа № 2540/3019/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пожмашина» на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пожмашина»

до Прилуцького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області

про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пожмашина» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Прилуцького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - відповідач) про скасування постанови заступника начальника відділу Прилуцького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Бойко М.В. від 13.08.2018 р. ВП № 56508165 про стягнення з боржника - позивача виконавчого збору в розмірі 406 998,81 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року у відкритті провадження було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що предметом спору у цій справі є постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору, яка оскаржується саме до адміністративного суду.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін та наполягає на тому, що даний спір підсудний суду господарської юрисдикції.

У судове засідання 01.08.2018 р. сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не з'явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави передбачені КАС України для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору у ВП від 13.08.2018 р. № 56508165.

Зазначене виконавче провадження відкрито на підставі та на виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 02.05.2018 р. № 927/1091/17.

Судова колегія встановила, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа повинна розглядатися в порядку господарського судочинства та не підсудна суду адміністративної юрисдикції.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та проаналізувавши відповідні законодавчі норми, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІпримусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що спір у справі з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої у відповідності до Закону № 1404-VІІІ, є справою адміністративної юрисдикції незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, видано виконавчий документ, на підставі якого розпочато відповідне виконавче провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р. по справі № 821/872/17, висновки якого, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов'язковими для апеляційного суду при вирішенні даної справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є безпосередньо постанова державного виконавця від 13.08.2018 р. ВП № 56508165 про стягнення виконавчого збору, а отже дана справа підсудна суду адміністративної юрисдикції та не підлягає розгляду за правилами ГПК України, як було зазначено судом першої інстанції.

При цьому, колегією суддів враховується правова позиція, викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 р. по справі «Сокуренко і Стригун проти України», в якому Суд зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо підсудності даної справи.

Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Пожмашина» підлягає задоволенню, ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року - скасування, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 287, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пожмашина» - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Рішення виготовлено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: