Справа № 826/5973/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №826/5973/17

адміністративне провадження №К/9901/53825/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кравчука В.М.,

суддів: Гриціва М.І., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження справу № 826/5973/17 за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2018 (суддя Федорчук А.Б.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суд від 29.05.2018 (суддя-доповідач Бужак Н.П., судді Костюк Л.О., Троян Н.М.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафної санкції.

І. РУХ СПРАВИ

1. 04 травня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (далі - ПрАТ «Київський страховий дім», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Намцкомфінпослуг, відповідач), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 221/209/13-4/14/П від 23.03.2017 про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2018 адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 221/209/13-4/14/П від 23.03.2017 про накладення на Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг; стягнуто з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати.

3. Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2018 - без змін.

5. 20 червня 2018 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суд від 29.05.2018 у справі № 826/5973/17.

6. Ухвалою Верховного Суду від 02.07.2018 касаційну скаргу Нацкомфінпослуг залишено без руху.

7. Ухвалою Верховного Суду від 15.08.2018, після усунення недоліків касаційної скарги, за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг відкрито касаційне провадження.

8. У касаційній скарзі Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, посилаючись на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також Положення «Про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги», просить Верховний Суд скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суд від 29.05.2018.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судом першої інстанції встановлено, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за результатами розгляду звернення (скарги) ОСОБА_4 від 10.10.2016 щодо невиконання ПрАТ «Київський страховий дім» зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5492793 від 09.10.2015 та порушення вказаним Товариством вимог законодавства про фінансові послуги щодо невиплати страхового відшкодування, складено акт про правопорушення, вчинені ПрАТ «Київський страховий дім» №721/13-14/13/5 від 10.11.2016.

10. У висновках вказаного акту зазначено, що рішення ПрАТ «Київський страховий дім» про відмову у виплаті страхового відшкодування є немотивованим, чим порушено п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

11. На підставі висновків зазначеного акту розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2960 від 29.11.2016 Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» зобов'язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушень, зазначених в констатуючій частині цього розпорядження, повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень та вжити заходи з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 20.12.2016 року.

12. 23.12.2016 року Нацкомфінпослуг складено акт № 807/13-14/13/4 про правопорушення, вчинені Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» на ринку фінансових послуг, в якому зафіксовано, що Товариством станом на дату складання акту не було надано до Нацкомфінпослуг документи, що підтверджують усунення порушень, зазначених у розпорядженні № 2960 від 29.11.2016, чим порушено вимоги законодавства про фінансові послуги, а саме: пункту 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг № 2319 від 20.11.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424 (надалі - Положення № 2319), яким визначено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання учасниками ринку фінансових послуг.

13. Постановою про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг № 26/807/13-14/13/4/П від 19.01.2017, Нацкомфінпослуг накладено на Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» штрафну санкцію у розмірі 1 700,00 грн.

14. Повторно Нацкомфінпослуг складено акт № 209/13-4/14 від 02.03.2017 про правопорушення, вчинені Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» на ринку фінансових послуг, в якому зафіксовано, що Товариством станом на дату складання акту не було надано до Нацкомфінпослуг документи, які підтверджують усунення виявлених порушень, зазначених у розпорядженні № 2960 від 29.11.2016, чим порушено вимоги законодавства про фінансові послуги, а саме: пункту 5.9 розділу V Положення № 2319.

15. Постановою про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг № 221/209/13-4/14/П від 23.03.2017 Нацкомфінпослуг повторно накладено на Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» штрафну санкцію у розмірі 3 400,00 грн.

16. Позивач, вважаючи, що постанову № 221/209/13-4/14/П від 23.03.2017 прийнято відповідачем з порушенням вимог законодавства, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з відповідним адміністративним позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

17. Позивач зазначив про те, що розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2960 від 29.11.2016 було оскаржено ним в судовому порядку шляхом подання адміністративного позову до Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/20021/16.

18. Також, позивач зазначив, що ним оскаржено і постанову Нацкомфінпослуг про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг № 26/807/13-14/13/4/П від 19.01.2017, шляхом подання адміністративного позову до Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/2648/17.

19. На думку позивача, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови № 221/209/13-4/14/П від 23.03.2017 не було враховано, що розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2960 від 29.11.2016, а також постанова про накладення штрафної санкції (штрафу) № 26/807/13-14/13/4/П від 19.01.2017 оскаржені у встановленому законом порядку до суду. Отже, відповідачем до вирішення судом зазначеного спору по суті протиправно застосовано штрафну санкцію як за повторне правопорушення.

20. Відповідно до пункту 2.4 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затверджене розпорядженням Нацкомфінпослуг № 2319 від 20.11.2012, якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу.

21. Підпунктом 1 пункту 2.1 вищезазначеного Положення передбачено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу як зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення, яке, в свою чергу, згідно пункту 2.2, оформлюється письмовим розпорядженням.

22. З цього позивачем зроблено висновок про те, що відповідач наділений правом повторного застосування заходу впливу шляхом зобов'язання правопорушника вжити заходи для усунення правопорушення, що оформлюється розпорядженням, лише у разі сплати порушником штрафу та неусунення правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф).

23. Позивач також вважає, що відповідач оскаржуваною постановою про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг № 221/209/13-4/14/П від 23.03.2017, застосував до позивача штрафну санкцію за невиконання розпорядження відповідача № 2960 від 29.11.2016, яка вже застосовувалась постановою № 26/807/13-14/13/4/П від 19.01.2017.

24. Відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивачем не надано доказів виконання розпорядження № 2960 від 29.11.2016, яке не скасовано та є чинним, а тому Нацкомфінпослуг обґрунтовано та правомірно застосовано повторний штраф в розмірі 3 400 грн.

ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

25. Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що згідно з п. 3 ч. 1 статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення Нацкомфінпослуг про усунення порушення щодо надання фінансових послуг, у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

26. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про застосування заходу впливу № 2960 від 29.11.2016 Приватному акціонерному товариству «Київський страховий дім» приписано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 20.12.2016 року.

27. За результатами розгляду справи про правопорушення на ринку цінних паперів, Нацкомфінпослуг встановлено порушення позивачем вимог п. 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг № 2319 від 20.11.2012 (далі - Положення № 2319) (невиконання розпорядження Нацкомфінпослуг від 29.11.2016 року), у зв'язку з чим на підставі статті 39, п. 3 ч. 1 статті 40, п. 3 ч.1 статті 41, ч. 1 статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», абз.1 п.1.5 розділу І, пп.3 п.2.1, п.2.4 розділу ІІ, п.3.2 розділу ІІІ, абз.2 п.4.21 розділу ІV Положення № 2319 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» застосовано штрафну санкцію у розмірі 3 400 грн. (постанова про накладення штрафної санкції (штрафу) № 221/209/13-4/14/П від 23.03.2017).

28. Відповідно до пункту 2.4 Положення № 2319, у разі несплати штрафу особою в добровільному порядку у строк, передбачений постановою, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку.

29. З наведеного вбачається, що за порушення вимог пункту 5.9 розділу V Положення № 2319 (невиконання розпорядження № 2960 від 29.11.2016 року) позивач вже притягувався до відповідальності у вигляді застосовування штрафної санкції у розмірі 1 700 грн.

30. Відповідно до абзацу 7 пункту 2.4 Положення № 2319, якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу.

31. Підпунктом 1 п. 2.1 розділу ІІ Положення № 2319 передбачено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такий захід впливу, як-то: зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення, який, у свою чергу, згідно пункту 2.2. Положення оформлюється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг.

32. Отже, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що відповідач наділений правом повторного застосування до порушника заходу впливу шляхом зобов'язання його вжити заходів для усунення порушення, що оформлюється розпорядженням, лише у разі оплати порушником штрафу та неусунення правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф).

33. Матеріали справи не містять ані доказів сплати штрафу, ані доказів прийняття відповідачем розпорядження про застосування до Товариства заходу впливу, передбаченого п.п.1 пункту 2.1 розділу ІІ Положення № 2319.

34. Разом з тим, Закон № 2664-III не передбачає повторного застосування штрафної санкції за вчинення одного і того ж правопорушення (невиконання розпорядження Нацкомфінпослуг).

35. Відповідачем, в порушення вищевказаних положень нормативних актів, постановою № 221/209/13-4/14/П від 23.03.2017 повторно застосовано відносно позивача штрафні санкції за невиконання розпорядження № 2960 від 29.11.2016, які вже застосовувались постановою № 26/807/13-14/13/4/П від 19.01.2017.

36. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач не мав права повторно застосовувати штраф за одне і те саме правопорушення, а тому постанову про накладення штрафної санкції (штрафу) на Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» за правопорушення, вчинене на ринку фінансових послуг № 221/209/13-4/14/П від 23.03.2017, винесено Нацкомфінпослуг з порушенням вимог Положення № 2319, а отже, вона є протиправною та підлягає скасуванню.

37. В апеляційній скарзі на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/5973/17 відповідач зазначив, що судом першої інстанції не заперечується, що з аналізу норм Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Положення № 2319 слідує, що відповідач наділений правом повторного застосування до порушника заходів впливу шляхом зобов'язання його вжити заходи для усунення порушення, яке оформлюється розпорядженням, у разі оплати порушником штрафу та неусунення правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію.

38. При цьому, відповідач звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивачем штраф, визначений постановою № 26/807/13-14/13/4/П від 19.01.2017, не сплачено, та розпорядження № 2960 від 29.11.2016 на момент винесення постанови від 23.03.2017 в судовому порядку не скасовано, як не скасовано і постанову про накладення штрафної санкції № 26/807/13-14/13/4/П від 19.01.2017, винесену на підставі даного розпорядження.

39. Таким чином, відповідач в апеляційній скарзі зауважив, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що Нацкомфінпослуг не мало права повторно застосовувати до позивача штраф за одне й те саме правопорушення.

40. Суд апеляційної інстанції з вищевказаними висновками суду першої інстанції погодився, зазначивши, що відповідач наділений правом повторного застосування до порушника заходу впливу шляхом зобов'язання його вжити заходів для усунення порушення, що оформлюється розпорядженням, лише у разі сплати порушником штрафу та неусунення правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф).

41. Разом з тим, як зазначено судом апеляційної інстанції, матеріали справи не містять ні доказів сплати штрафу, ні доказів винесення відповідачем розпорядження про застосування до позивача заходу впливу, передбаченого п.п.1 пункту 2.1 розділу ІІ Положення № 2319.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

42. Відповідач у касаційній скарзі, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, зазначає, що суди припустились неправильного застосування норм Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також Положення № 2319 в частині висновків про те, що Нацкомфінпослуг не мав права повторно застосовувати до позивача штраф за одне й те саме правопорушення.

43. При цьому, відповідач звертає увагу Верховного Суду на те, що позивачем штраф, застосований постановою № 26/807/13-14/13/4/П від 19.01.2017, до цього часу не сплачений, а розпорядження № 2960 від 29.11.2016 на даний час в судовому порядку не скасовано.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

44. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд зазначає наступне.

45. Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Нацкомфінпослуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України, здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

46. Згідно із статтею 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

47. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

48. Пунктом 3 частини 1 статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що уповноважений орган застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення Уповноваженого органу про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

49. Відповідно до статті 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу:

1) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення;

2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи;

3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону;

4) тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг;

5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію;

6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи;

7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги;

8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій;

9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

50. Порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

51. Розпорядженням Нацкомфінпослуг № 2319 від 20.11.2012 затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, яке визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про застосування заходів впливу.

52. Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Положення № 2319, Комісія може застосовувати такі заходи впливу:

1) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення;

2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи;

3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»;

4) тимчасово зупиняти (обмежувати) або анулювати (відкликати) ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг;

5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію;

6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи;

7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги;

8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій;

9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

53. Пунктом 2.2 Положення № 2319 передбачено, що рішення про зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

54. Відповідно до пункту 2.4 Положення № 2319, у разі несплати штрафу особою в добровільному порядку у строк, передбачений постановою, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку.

55. Якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу, а саме - зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення, що в свою чергу повинно бути оформлено письмовим розпорядженням.

56. Пунктом 2.4 Положення № 2319 передбачено порядок повторного застосування до особи заходів впливу за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, зокрема: якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу, а саме - зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення, що в свою чергу повинно бути оформлено письмовим розпорядженням.

57. Аналізуючи наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі неусунення порушником правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності у вигляді штрафної санкції (штрафу), Нацкомфінпослуг повинна вжити заходи для усунення такого правопорушення, що в свою чергу оформлюється письмовим розпорядженням, невиконання якого і надає правові підстави для застосування до порушника подальшої штрафної санкції (штрафу).

58. Водночас, оскаржуваною постановою Нацкомфінпослуг № 221/209/13-4/14/П від 23.03.2017 порушено порядок застосування до особи заходів впливу за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, та вдруге застосовано до позивача штраф за невиконання одного і того ж розпорядження - № 2960 від 29.11.2016 року. Зазначене, в свою чергу, суперечить положенням статті 61 Конституції України, якою визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

57. Аналогічного висновку Касаційний адміністративний суд дійшов у постанові від 21.06.2018 у справі № 826/15547/16, та колегія суддів не вбачає підстав відступати від цієї правової позиції.

58. Відповідно до статті 24 КАС України, Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

59. Відповідно до частини 4 статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

60. При розгляді даної справи Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень та погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.

61. Відповідно до статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

62. Судові витрати, понесені учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суд від 29.05.2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя М.І. Гриців

Суддя О.П. Стародуб