Справа № 826/6658/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 жовтня 2018 року № 826/6658/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні без проведення судового засідання та виклику учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.01.2018 № 279/02/П-94 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахуванні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус народного депутата";

- зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини дванадцятої статті 20 Закону України "Про статус народного депутата", в редакції, чинній на жовтень 2008 року, з врахуванням збільшення за кожний рік роботи понад 25 років, пенсії за віком на один відсоток місячної заробітної плати працюючого нині народного депутата України - в розмірі 90 відсотків зазначеного заробітку без обмеження граничного розміру пенсії та надбавок до пенсії відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", починаючи з 01.10.2017 і потім з 1 січня щорічно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що новий порядок призначення пенсій, на які посилається відповідач, не поширюється на народних депутатів України, пенсія яким призначена до набрання чинності змін до законодавства щодо пенсійного забезпечення народних депутатів України. Крім того, зміни, внесені до законодавчих актів, стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Звернув увагу, що позивачеві призначено пенсію відповідно до Закону України "Про статус народного депутата України" у редакції, чинній станом на жовтень 2008 року, тому вважає, що відповідач, відмовляючи у перерахунку пенсії, не врахував норми Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005 та від 09.02.1999 № 1-рп/99, Закону України "Про статус народного депутата України", роз'яснення Комітету з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України від 09.06.2017 № 04-31/10-431 (136020).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі № 826/6658/18 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

19.06.2018 представником відповідача Храпачевською О.П. подано до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що з 11.10.2017 пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а згідно пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" вказаного Закону, якщо особі призначено пенсію, зокрема, відповідно до Закону України "Про статус народного депутата України", її розмір, встановлений до дня набрання законом чинності, не переглядається та пенсія не індексується.

Ухвалою суду від 17.10.2018 допущено заміну первинного відповідача у справі - Правобережне управління Пенсійного фонду України в м. Києві його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Протоколом Печерського районного управління ПФУ від 05.03.2008 № 77001 призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про статус народного депутата".

12.01.2018 позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою, у якій, керуючись положеннями постанови Верховної Ради України від 07.12.2017 № 2240-VІІІ "Про фінансове забезпечення діяльності народних депутатів України" та абзацу шостого частини дванадцятої і частини сімнадцятої статті 20 Закону України "Про статус народного депутата", діючого на час призначення йому пенсії (жовтень 2008 року), просив з 01.10.2017 провести перерахунок його пенсії і потім щорічно з 1 січня через зміну прожиткового мінімуму, до якого прив'язано величину посадового окладу народного депутата України. При цьому, просив проводити перерахунки його пенсії по методиці, діючій на час призначення йому пенсії (жовтень 2008 року), враховуючи всю суму заробітної плати, що складається з посадового окладу, з урахуванням усіх доплат та надбавок працюючого народного депутата згідно законодавства на період перерахунку його пенсії.

Листом від 26.01.2018 № 279/02/П-94 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсій. Відмова у перерахунку пенсії мотивована тим, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з викладеним, відповідач повідомив позивача про те, що з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах визначеними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" від 17.11.1992 № 2790-ХІІ у редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії позивачеві, гарантії трудових прав народного депутата встановлюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами України.

Згідно з абзацами 1, 2 частини дванадцятої статті 20 вказаного Закону у згаданій редакції при досягненні встановленого законом пенсійного віку за наявності трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, а також у разі визнання інвалідом I або II групи народному депутату призначається пенсія в розмірі 80 відсотків місячної заробітної плати працюючого народного депутата на момент призначення пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія за віком та по інвалідності збільшується на один відсоток наведеного вище заробітку, але не більше 90 відсотків зазначеного заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії. Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до солідарної системи нараховуються з усієї суми заробітної плати народного депутата у Верховній Раді України.

Пенсія народному депутату виплачується в повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. У разі виходу на пенсію народному депутату виплачується грошова допомога в розмірі 12 місячних посадових окладів працюючого народного депутата за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Абзацом шостим частини дванадцятої статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" було визначено, що у разі зміни розміру заробітної плати працюючим народним депутатам відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється з усієї суми заробітної плати працюючих народних депутатів з дня виникнення права на перерахунок пенсій без обмеження граничного розміру пенсії.

Суд враховує, що згідно положень частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З урахування наведеного, а також зважаючи на те, що до спірних правовідносин повинен застосовуватися нормативно-правовий акт, який є чинним на момент їх виникнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Приписи частини дванадцятої статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" у редакції, яка набрала чинності з 11.10.2017 та застосовується з 01.10.2017, передбачають, що пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у редакції, яка набрала чинності з 11.10.2017 та застосовується з 01.10.2017, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до, зокрема, Закону України "Про статус народного депутата України", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", не переглядається та пенсія не індексується. Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що на момент звернення ОСОБА_1 з заявою про перерахунок пенсії положеннями Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" прямо передбачено неможливість перерахунку пенсії, призначеної на підставі Закону України "Про статус народного депутата України" до 01.10.2017. Крім того, іншими законодавчими актами України не було передбачено здійснення такого перерахунку.

При цьому, суд враховує, що відмова Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії народного депутата України, яку ОСОБА_1 отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням права останнього на соціальний захист.

Судом також враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до статті 22 Загальної декларації прав людини кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на реалізацію необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав в економічній, соціальній і культурній сферах за допомогою ресурсів кожної держави.

При цьому, згідно частини першої статті 2 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, кожна держава, яка бере участь у цьому Пакті, зобов'язується в індивідуальному порядку і в порядку міжнародної допомоги та співробітництва, зокрема в економічній і технічній галузях, вжити в максимальних межах наявних ресурсів заходів для того, щоб забезпечити поступово повне здійснення визнаних у цьому Пакті прав усіма належними способами, включаючи, зокрема, вжиття законодавчих заходів.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах "Великода проти України" та "Суханов та Ільченко проти України" стверджує, що перша і найважливіша вимога статті 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційними переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс ("золоту середину") до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі частини дванадцятої статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" у редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії, оскільки станом на день виникнення спірних правовідносин перерахунок пенсії згаданими положеннями Закону не передбачено.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивачу на підставі нормативних актів, окремі положення яких викладені в іншій редакції, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення положень Конституції України у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин, оскільки частина дванадцята статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" не визнана неконституційною і підлягає виконанню відповідними суб'єктами.

Також суд вважає помилковим твердження позивача про те, що відповідно до статті 58 Конституції України права на перерахунок пенсії не можуть бути позбавлені народні депутати України, які вже вийшли на пенсію, оскільки право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов'язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 5-11, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (03048, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко