Справа № 826/7766/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року № 826/7766/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Торговий дім «Ніса») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, Головне управління ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 07 лютого 2018 року №2 та №2.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що всі первинні документи, до яких висуваються претензії в акті перевірки від 24 січня 2018 року №23/26-15-14-02-05/25270048, фіксують реально здійснені господарські операції, що були наслідком виконання позивачем відповідних укладених договорів, та містять усі передбачені відповідними нормативно-правовими актами реквізити. Ніяких застережень щодо необхідності суб'єкта господарювання перевіряти зміст реквізитів первинних документів, які вносяться до цих документів його контрагентами, норми чинного законодавства не містять, як і не ставлять дійсність первинного документа в залежність від змісту його реквізитів. Додатково представник позивача повідомив, що станом на сьогоднішній день факт незаконності чи фіктивності діяльності вказаних в акті перевірки від 24 січня 2018 року №23/26-15-14-02-05/25270048 контрагентів позивача не підтверджений жодним судовим рішенням, так само як і фіктивність (службове підроблення) первинних документів, до яких органом державної податкової служби висуваються претензії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що враховуючи зміст і технологічну специфіку наданих послуг, господарські операції є нереальними, а відносно посадових осіб контрагентів позивача здійснюються кримінальні розслідування, що в сукупності свідчить про те, що господарські операції спрямовані лише на формування платником валових витрат та податкового кредиту у зв'язку із відображенням її змісту у первинних документах.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

В період з 26 грудня 2017 року по 10 січня 2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі направлень від 22 грудня 2017 року №1617/26-15-14-02-05, №1616/26-15-14-02-05, від 26 грудня 2017 року №4658/26-15-14-03-02, №3313/26-15-14-06-05, від 28 грудня 2017 року №8280/26-15-14-09, відповідно до абзацу 2 пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України на підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 28 листопада 2017 року №13984, проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2017 року, за результатами якої складено акт перевірки №23/26-15-14-02-05/25270048 від 24 січня 2018 року.

Перевіркою встановлено порушення:

- підпункту 14.1.27 підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 88 530,00 грн., в тому числі по періодам: 2014 рік - 88 530,00 грн.;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198, пункту 201.1 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 571 535,00 грн., у тому числі по періодам: січень 2014 року - 5 000,00 грн., лютий 2014 року - 5 000,00 грн., березень 2014 року - 4 000,00 грн., квітень 2014 року - 4 000,00 грн., травень 2014 року - 5 000,00 грн., червень 2014 року - 8 000,00 грн., липень 2014 року - 8 000,00 грн., серпень 2014 року - 5 668,00 грн., вересень 2014 року - 35 700,00 грн., листопад 2014 року - 9 000,00 грн., грудень 2014 року - 9 000,00 грн.; березень 2015 року - 3 000,00 грн., лютий 2016 року - 45 833,00 грн., червень 2016 року - 165 198,00 грн., серпень 2016 року - 16 622,00 грн., вересень 2016 року - 242 514,00 грн.;

- підпункту 201.1, підпункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних за листопад 2016 року, квітень 2017 року, червень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року.

Вказані висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що в ході перевірки не підтверджено факту реальності господарських операцій, які здійснені без мети настання реальних наслідків. Оскільки реальність та можливість вчинення даних господарських операцій у контрагентів позивача відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Не підставі висновків акта перевірки податковим органом 07 лютого 2018 року прийнято податкове повідомлення-рішення №2, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 110 663,00 грн., у т.ч. за основним податковим зобов'язанням у розмірі 88 530,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 22 133,00 грн.

Також, 07 лютого 2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 591 459,00 грн., в т.ч. за основним податковим зобов'язанням у розмірі 473 167,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 118 292,00 грн.

Незгода позивача з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі змістом положень пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податковий кредит складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними, митними деклараціями, іншими документами.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

При цьому, відповідно до положень статті 1, частини 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, право на формування податкового кредиту виникає у підприємства в разі фактичного здійснення господарських операцій, підтвердження первинними документами здійснення таких операцій та наявності належним чином оформлених податкових накладних.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Айкон-АМД» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (покупець) укладено договір поставки №79, згідно умов якого постачальник зобов'язується на умовах, визначених договором, передавати у власність покупця продукцію, а покупець зобов'язується на умовах, визначених договором приймати та оплачувати цю продукцію в кількості і асортименті, вказаному у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід'ємною частиною. Предметом поставки є ТМЦ.

Пунктом 2.1 договору передбачено - найменування, асортимент, кількість, ціна та вартість продукції, що постачається, визначається у додатках до договору, котрі є його невід'ємною частиною. Ціни на конкретну партію продукції визначаються в залежність від виду продукції та умов поставок, котрі визначаються в додатках до договору.

Згідно пункту 2.3 договору ціна включає транспортні витрати з доставки продукції до пункту поставки вказаного покупцем, про що зазначається у додатках до даного договору.

Вимогами пунктів 3.1, 3.2 договору визначено, що якість і комплектність продукції, що постачається, повинні відповідати держстандарту та ТУ/сертифікату виробника. Підтвердженням якості і комплектності з боку постачальника є сертифікат (паспорт) якості.

По окремих партіях продукції сторони можуть узгоджувати уточнені характеристики і додаткові вимоги до якості і комплектності, не передбачені у пунктах 3.1 та 3.2 даного договору. Таке узгодження здійснюється сторонами в додатках до договору.

Відповідно до пунктів 7.1-7.3 договору вартість продукції, що постачається згідно з договором визначається в національній валюті України відповідно до умов, зазначених у розділі 2 договору. Покупець здійснює оплату у розмірі 100 % від повної вартості продукції згідно відповідного додатку до договору, перераховуючи постачальнику кошти на поточний рахунок. Платежі за поставлену продукцію здійснюються в безготівковій формі.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано до суду копії: додатку №1 до договору поставки від 18 квітня 2014 року (специфікація №1); додатку №2 до договору поставки від 28 травня 2014 року (специфікація №2); видаткової накладної №42503 від 25 квітня 2014 року на суму 24 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 4 000,00 грн.); видаткової накладної №52806 від 28 травня 2014 року на суму 30 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 5 000,00 грн.); виписки по особовому рахунку №7876 за 12 травня 2014 року; податкової накладної №42503 від 25 квітня 2014 року на суму 24 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 4 000,00 грн.); податкової накладної №52806 від 28 травня 2014 року на суму 30 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 5 000,00 грн.); квитанції №2 від 19 травня 2014 року; квитанції №2 від 18 червня 2014 року.

21 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтегро-Плюс» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (покупець) укладено договір №44, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується на умовах, визначених договором, передавати у власність покупця продукцію, а покупець зобов'язується на умовах, визначених договором, приймати та оплачувати цю продукцію в кількості і асортименті, вказаному у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід'ємною частиною. Предметом поставки є ТМЦ.

Пунктом 2.1 договору передбачено - найменування, асортимент, кількість, ціна та вартість продукції, що постачається, визначається у додатках до договору, котрі є його невід'ємною частиною. Ціни на конкретну партію продукції визначаються в залежність від виду продукції та умов поставок, котрі визначаються в додатках до договору.

Згідно пункту 2.3 договору ціна включає транспортні витрати з доставки продукції до пункту поставки вказаного покупцем, про що зазначається у додатках до даного договору.

Вимогами пунктів 3.1, 3.2 договору визначено, що якість і комплектність продукції, що постачається, повинні відповідати держстандарту та ТУ/сертифікату виробника. Підтвердженням якості і комплектності з боку постачальника є сертифікат (паспорт) якості.

По окремих партіях продукції сторони можуть узгоджувати уточнені характеристики і додаткові вимоги до якості і комплектності, не передбачені у пунктах 3.1 та 3.2 даного договору. Таке узгодження здійснюється сторонами в додатках до договору.

Відповідно до пунктів 7.1-7.3 договору вартість продукції, що постачається згідно з договором визначається в національній валюті України відповідно до умов, зазначених у розділі 2 договору. Покупець здійснює оплату у розмірі 100 % від повної вартості продукції згідно відповідного додатку до договору, перераховуючи постачальнику кошти на поточний рахунок. Платежі за поставлену продукцію здійснюються в безготівковій формі.

Позивачем на підтвердження виконання умов даного договору надано копії: додатку №1 до договору поставки від 21 липня 2014 року (специфікація №1); видаткової накладної №73004 від 30 липня 2014 року на суму 48 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 8 000,00 грн.); банківської виписки за період з 08 серпня 2014 року по 08 серпня 2014 року; податкової накладної №73004 від 30 липня 2014 року на суму 48 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 8 000,00 грн.).

03 листопада 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБК «АКТЕОН» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (покупець) укладено договір поставки №14, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується на умовах, визначених договором, передавати у власність покупця продукцію, а покупець зобов'язується на умовах, визначених договором приймати та оплачувати цю продукцію в кількості і асортименті, вказаному у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід'ємною частиною. Предметом поставки є ТМЦ.

Пунктом 2.1 договору передбачено - найменування, асортимент, кількість, ціна та вартість продукції, що постачається, визначається у додатках до договору, котрі є його невід'ємною частиною. Ціни на конкретну партію продукції визначаються в залежність від виду продукції та умов поставок, котрі визначаються в додатках до договору.

Згідно пункту 2.3 договору ціна включає транспортні витрати з доставки продукції до пункту поставки вказаного покупцем, про що зазначається у додатках до даного договору.

Вимогами пунктів 3.1, 3.2 договору визначено, що якість і комплектність продукції, що постачається, повинні відповідати держстандарту та ТУ/сертифікату виробника. Підтвердженням якості і комплектності з боку постачальника є сертифікат (паспорт) якості.

По окремих партіях продукції сторони можуть узгоджувати уточнені характеристики і додаткові вимоги до якості і комплектності, не передбачені у пунктах 3.1 та 3.2 даного договору. Таке узгодження здійснюється сторонами в додатках до договору.

Відповідно до пунктів 7.1-7.3 договору вартість продукції, що постачається згідно з договором визначається в національній валюті України відповідно до умов, зазначених у розділі 2 договору. Покупець здійснює оплату у розмірі 100 % від повної вартості продукції згідно відповідного додатку до договору, перераховуючи постачальнику кошти на поточний рахунок. Платежі за поставлену продукцію здійснюються в безготівковій формі.

На підтвердження виконання вимог даного договору позивачем надано копії: додатку №1 до договору поставки від 03 листопада 2014 року (специфікації №1); видаткової накладної №110303 від 03 листопада 2014 року на суму 54 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9 000,00 грн.); виписки по особовому рахунку №7876 за 04 грудня 2014 року; податкової накладної №110303 від 03 грудня 2014 року на суму 54 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9 000,00 грн.).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Евітекс-Ультра» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (покупець) укладено договір поставки №2, згідно умов якого постачальник зобов'язується на умовах, визначених договором, передавати у власність покупця продукцію, а покупець зобов'язується на умовах, визначених договором, приймати та оплачувати цю продукцію в кількості і асортименті, вказаному у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід'ємною частиною. Предметом поставки є ТМЦ.

Пунктом 2.1 договору передбачено - найменування, асортимент, кількість, ціна та вартість продукції, що постачається, визначається у додатках до договору, котрі є його невід'ємною частиною. Ціни на конкретну партію продукції визначаються в залежність від виду продукції та умов поставок, котрі визначаються в додатках до договору.

Згідно пункту 2.3 договору ціна включає транспортні витрати з доставки продукції до пункту поставки вказаного покупцем, про що зазначається у додатках до даного договору.

Вимогами пунктів 3.1, 3.2 договору визначено, що якість і комплектність продукції, що постачається, повинні відповідати держстандарту та ТУ/сертифікату виробника. Підтвердженням якості і комплектності з боку постачальника є сертифікат (паспорт) якості.

По окремих партіях продукції сторони можуть узгоджувати уточнені характеристики і додаткові вимоги до якості і комплектності, не передбачені у пунктах 3.1 та 3.2 даного договору. Таке узгодження здійснюється сторонами в додатках до договору.

Відповідно до пунктів 7.1-7.3 договору вартість продукції, що постачається згідно з договором визначається в національній валюті України відповідно до умов, зазначених у розділі 2 договору. Покупець здійснює оплату у розмірі 100 % від повної вартості продукції згідно відповідного додатку до договору, перераховуючи постачальнику кошти на поточний рахунок. Платежі за поставлену продукцію здійснюються в безготівковій формі.

Позивачем на підтвердження виконання умов договору поставки надано до суду копії: додатку №1 до договору поставки від 01 грудня 2014 року (специфікації №1); видаткової накладної №120304 від 03 грудня 2014 року на суму 54 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9 000,00 грн.), виписки по особовому рахунку №7876 за 15 січня 2015 року; податкової накладної №120304 від 03 грудня 2014 року на суму 54 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9 000,00 грн.); квитанції №2 від 20 січня 2015 року.

02 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ларнака» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» укладено договір №25 про надання послуг, розміщення інформації у всесвітній мережі Інтернет, відповідно до пункту 2.1 якого, виконавець приймає на себе зобов'язання надати, а замовник зобов'язується сплатити і прийняти послуги з розміщення інформації замовника у всесвітній мережі Інтернет, згідно з умовами договору і всіх додаткових угод до нього, кожна з яких з моменту підписання сторонами є невід'ємною частиною договору. Найменування і загальна вартість послуг вказуються в рахунках, що виставляються виконавцем замовникові на оплату. З моменту оплати замовником рахунку визначені в ньому послуги та умови надання послуг вважаються повністю узгодженими сторонами, а рахунок є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до вимог пункту 2.2 договору детальна інформація щодо послуг, які надаються згідно з цим договором, міститься у додаткових угодах до цього договору та визначається у завданні замовника, яке надається ним шляхом надсилання інформації у електронному вигляді на вказаний у договорі e-mail замовника, або факсом.

Згідно пункту 3.1 договору виконавець зобов'язується: надати замовникові вказані в сплачених замовником рахунках об'єми та види послуг у всесвітній мережі інтернет на визначених договором і додатковими угодами умовах і об'ємах; інформувати замовника про ухвалення або відмову від надання послуг з боку партнерів виконавця протягом 3 робочих днів з моменту надходження від замовника відповідної інформації про характер, бажані умови та нюанси надання послуг у формі заявки на надання послуг (заявка); приступати до надання послуг, розміщення інформації замовника після сукупного виконання замовником зобов'язань, передбачених пп.3.2.1 та пп.4.2 цього договору, в узгоджені сторонами у цьому договорі та додаткових угодах до нього терміни; при наданні послуг, обумовлених у договорі та додаткових угодах до нього, надати замовникові можливість ознайомлення із даними статистики виконавця в електронному вигляді шляхом надсилання інформації на вказаний к договорі e-mail замовника, або факсом; направляти на утвердження замовникові акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) щомісячно на суму фактично наданих у звітному місяці послуг не пізніше, ніж за 2 робочих днів після закінчення звітного місяця. Одночасно з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) надавати замовникові відповідну бухгалтерську документацію; надавати замовникові без додаткової сплати консультації про стан послуг, розміщення інформації на інтернет-ресурсах в узгоджених сторонами об'ємах; інформувати замовника про зміну видів надання послуг, які приймаються згідно з договором, зміну рекламної політики, цін не пізніше, ніж за 15 календарних днів до вступу в силу таких змін.

Пунктом 4.1 вказаного договору передбачено, що виконавець проводить надання послуг, розміщення матеріалів на умовах, вказаних в додаткових угодах. Замовник зобов'язується сплатити послуги виконавця згідно з умовами договору.

На підтвердження виконання умов договору представник позивача надав до суду копії: акту №33010 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30 березня 2015 року на суму 18 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 3 000,00 грн.), податкової декларації за березень 2015 року, квитанції №2 від 20 квітня 2015 року, податкової накладної №33010 від 30 березня 2015 року на суму 18 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 3 000,00 грн.), виписки банку за 02 квітня 2015 року.

21 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (замовник) та Приватним підприємством «Пласт-Плюс» (виконавець) укладено договір про надання послуг №21/06-16-ел, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується за замовленням замовника протягом визначеного в договорі строку надати за плату послуги з пакування електродів загальною вагою 11 924,40 кг, а саме: пакування зварювальних електродів ОК 53.70 3.2*350 мм 4.7 кг. Арт. № мм у кількості 5978,40 (загальна вага 5978,40 кг), 1272 пачки, 443 блоки у вакуумну упаковку (плівку) для подальшого транспортування; пакування зварювальних електродів ОК 53.70 4.0*450 мм 6.0 кв. арт. № у кількості 3156,00 (загальна вага 3456,00 кг), 526 пачок, 176 блоків у вакуумну упаковку (плівку) для подальшого транспортування; виготовлення упаковки; нанесення на картонні коробки із 3864 блоками зварювальних електродів додаткового маркування (найменування товару, номер пакувального місця); упаковка, а замовник зобов'язується оплатити такі послуги.

Відповідно до пункту 2.1 договору виконавець зобов'язаний: за замовленням замовника відповідно до умов даного договору надати останньому, визначені цим договором послуги в строк не пізніше 5-10-ти робочих днів з дня укладання договору; забезпечувати якість наданих послуг відповідно до вимог, які узгоджені із замовником (або згідно із вимогами, яким вони звичайно повинні відповідати); при неможливості в передбачений договором строк надати послуги, негайно повідомити про це замовника.

Згідно з пунктом 3.1 договору за надання передбачених договором послуг з пакування електродів відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 даного договору замовник виплачує виконавцю 384 940,49 грн., у тому числі ПДВ - 64 156,75 грн. протягом 10 банківських днів з дати надання послуг за даним договором.

Надання послуг та приймання їх результатів оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноваженими представниками сторін протягом 1 робочого дня після фактичного надання послуг. Підписанням акту прийому-передачі наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку (пункти 3.2-3.3 договору).

На підтвердження виконання умов договору представником позивача надано до суду копії: акту №ОУ-0000108 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 червня 2016 року; платіжного доручення №211 від 30 червня 2016 року на суму 384 940,49 грн., квитанції №1 від 13 липня 2016 року, податкової накладної №161 від 30 червня 2016 року, квитанції №2 від 14 липня 2016 року, податкової декларації за червень 2016 року.

25 липня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкс Індастрі» (виконавець) укладено договір про надання послуг №77, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується за замовленням замовника протягом визначеного в договорі строку надати за плату послуги з пакування електродів загальною вагою 12 450,60 кг., а саме: пакування зварювальних електродів ОК 53.70 3.2*350 мм 4.7 кг. Арт. № мм у кількості 5075,60 (загальна вага 5075,60 кг), 1080 пачок, 360 блока у вакуумну упаковку (плівку) для подальшого транспортування; пакування зварювальних електродів ОК 53.70 4.0*450 мм арт. № у кількості 7375,00 (загальна вага 7375,00 кг), 1230 пачок, 410 блоків у вакуумну упаковку (плівку) для подальшого транспортування; виготовлення упаковки; нанесення на картонні коробки із 3864 блоками зварювальних електродів додаткового маркування (найменування товару, номер пакувального місця); упаковка, а замовник зобов'язується оплатити такі послуги.

Відповідно до пункту 2.1 договору виконавець зобов'язаний: за замовленням замовника відповідно до умов даного договору надати останньому, визначені цим договором послуги в строк не пізніше 5-10-ти робочих днів з дня укладання договору; забезпечувати якість наданих послуг відповідно до вимог, які узгоджені із замовником (або згідно із вимогами, яким вони звичайно повинні відповідати); при неможливості в передбачений договором строк надати послуги, негайно повідомити про це замовника.

Згідно з пунктом 3.1 договору за надання передбачених договором послуг з пакування електродів відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 даного договору замовник виплачує виконавцю 423 354,63 грн., у тому числі ПДВ - 70 559,10 грн. протягом 10 банківських днів з дати надання послуг за даним договором.

Надання послуг та приймання їх результатів оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноваженими представниками сторін протягом 1 робочого дня після фактичного надання послуг. Підписанням акту прийому-передачі наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку (пункти 3.2-3.3 договору).

Позивачем надано до суду копії акту №ОУ-00000 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12 серпня 2016 року на суму 155 501,88 грн. (сума без ПДВ), акту №ОУ-00000 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 11 серпня 2016 року на суму 197 293,65 грн. (сума без ПДВ), платіжного доручення №293 від 26 серпня 2016 року на суму 236 752,38 грн., податкової накладної №503 від 11 серпня 2016 року, податкової накладної №563 від 12 серпня 2016 року, квитанції №2 від 16 вересня 2016 року, податкової декларації за серпень 2016 року.

03 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Актив Айті Сервіс» (виконавець) укладено договір про надання послуг №03/09/16, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується за замовленням замовника протягом визначеного в договорі строку надати за плату послуги з пакування електродів загальною вагою 28 774,00 кг.

Відповідно до пункту 2.1 договору виконавець зобов'язаний: за замовленням замовника відповідно до умов даного договору надати останньому, визначені цим договором послуги в строк не пізніше 5-10-ти робочих днів з дня укладання договору; забезпечувати якість наданих послуг відповідно до вимог, які узгоджені із замовником (або згідно із вимогами, яким вони звичайно повинні відповідати); при неможливості в передбачений договором строк надати послуги, негайно повідомити про це замовника.

Згідно з пунктом 3.1 договору за надання передбачених договором послуг з пакування електродів відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 даного договору замовник виплачує виконавцю 1 336 350,44 грн., у тому числі ПДВ - 219 391,89 грн. протягом 10 банківських днів з дати надання послуг за даним договором.

Надання послуг та приймання їх результатів оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноваженими представниками сторін протягом 1 робочого дня після фактичного надання послуг. Підписанням акту прийому-передачі наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку (пункти 3.2-3.3 договору).

Представник позивача на підтвердження виконання умов зазначеного договору надано копії: акту №ОУ-00000 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29 вересня 2016 року на суму 300 000,00 грн. (сума без ПДВ), акту №ОУ-00000 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29 вересня 2016 року на суму 192 833,38 грн. (сума без ПДВ), акту №ОУ-00000 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 29 вересня 2016 року на суму 300 000,00 грн., акту №ОУ-00000 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 27 вересня 2016 року на суму 300 000,00 грн., виписки банку за 12 жовтня 2016 року, квитанції №1 від 17 жовтня 2016 року, податкової накладної №260 від 29 вересня 2016 року, квитанції №1 від 17 жовтня 2016 року, податкової накладної №250 від 29 вересня 2016 року, квитанції №1 від 17 жовтня 2016 року, податкової накладної №246 від 29 вересня 2016 року, податкової накладної №244 від 27 вересня 2016 року, квитанції №2 від 18 жовтня 2016 року, податкової декларації за вересень 2016 року.

25 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Селезія» (виконавець) укладено договір про надання послуг №67, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується за замовленням замовника протягом визначеного в договорі строку надати за плату послуги з пакування електродів загальною вагою 21 599,20 кг.

Відповідно до пункту 2.1 договору виконавець зобов'язаний: за замовленням замовника відповідно до умов даного договору надати останньому, визначені цим договором послуги в строк не пізніше 5-10-ти робочих днів з дня укладання договору; забезпечувати якість наданих послуг відповідно до вимог, які узгоджені із замовником (або згідно із вимогами, яким вони звичайно повинні відповідати); при неможливості в передбачений договором строк надати послуги, негайно повідомити про це замовника.

Згідно з пунктом 3.1 договору за надання передбачених договором послуг з пакування електродів відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 даного договору замовник виплачує виконавцю 606 247,20 грн., у тому числі ПДВ - 121 249,44 грн. протягом 10 банківських днів з дати надання послуг за даним договором.

Надання послуг та приймання їх результатів оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноваженими представниками сторін протягом 1 робочого дня після фактичного надання послуг. Підписанням акту прийому-передачі наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку (пункти 3.2-3.3 договору).

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано до суду копії: акту №ОУ-00000 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 червня 2016 року на суму 252 206,00 грн. (сума без ПДВ), платіжного доручення №242 від 18 липня 2016 року на суму 150 000,00 грн., квитанції №1 від 18 липня 2016 року, податкової накладної №207 від 30 червня 2016 року, квитанції №1 від 18 липня 2016 року, податкової накладної №206 від 30 червня 2016 року, квитанції №2 від 16 серпня 2016 року, податкової декларації за липень 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Кароліт» (постачальник) укладено договір поставки №37, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується на умовах, визначених договором, передавати у власність покупця продукцію, а покупець зобов'язується на умовах, визначених договором приймати та оплачувати цю продукцію в кількості і асортименті, вказаному у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід'ємною частиною. Предметом поставки є ТМЦ.

Пунктом 2.1 договору передбачено - найменування, асортимент, кількість, ціна та вартість продукції, що постачається, визначається у додатках до договору, котрі є його невід'ємною частиною. Ціни на конкретну партію продукції визначаються в залежність від виду продукції та умов поставок, котрі визначаються в додатках до договору.

Згідно пункту 2.3 договору ціна включає транспортні витрати з доставки продукції до пункту поставки вказаного покупцем, про що зазначається у додатках до даного договору.

Вимогами пунктів 3.1, 3.2 договору визначено, що якість і комплектність продукції, що постачається, повинні відповідати держстандарту та ТУ/сертифікату виробника. Підтвердженням якості і комплектності з боку постачальника є сертифікат (паспорт) якості.

По окремих партіях продукції сторони можуть узгоджувати уточнені характеристики і додаткові вимоги до якості і комплектності, не передбачені у пунктах 3.1 та 3.2 даного договору. Таке узгодження здійснюється сторонами в додатках до договору.

Відповідно до пунктів 7.1-7.3 договору вартість продукції, що постачається згідно з договором визначається в національній валюті України відповідно до умов, зазначених у розділі 2 договору. Покупець здійснює оплату у розмірі 100 % від повної вартості продукції, згідно відповідного додатку до договору, перераховуючи постачальнику кошти на поточний рахунок. Платежі за поставлену продукцію здійснюються в безготівковій формі.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано копії: додатку №1 до договору від 20 червня 2014 року (специфікації №1); видаткової накладної №62604 від 26 червня 2014 року; податкової накладної №62604 від 26 червня 2014 року; виписки по особовому рахунку №7876 від 08 липня 2014 року; квитанції №2 від 18 липня 2014 року; податкової декларації за червень 2014 року.

01 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Громмет» (виконання) укладено договір про надання послуг №56, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується на власний ризик виконати, у відповідності до умов даного договору, передпродажну підготовку 16 зварювальних апаратів.

Сторони домовилися, що під передпродажною підготовкою зварювальних апаратів розуміють комплекс операцій щодо виявлення та усунення усіх несправностей, які виникли в процесі транспортування і зберігання зварювальних апаратів, настроювання роботи зварювальних апаратів відповідно до вимог замовника та характеристик заводів-виробників, повної підготовки їх до використання. Передпродажна підготовка включає до себе розконсервування кожного зварювального апарату, проведення їх обкатки, відпрацювання різних режимів зварювання, зварювання пробних зразків тощо. Конкретний перелік робіт та їх вартість по кожному зварювальному апарату сторони визначають у додатках до даного договору, які є його невід'ємними частинами. При цьому, замовник зобов'язується прийняти та оплатити послуги, які надані виконавцем відповідно до умов даного договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що загальна вартість послуг за даним договором становить 65 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 10 833,33 грн.

Оплата послуг виконавця за договором здійснюється замовником на протязі 15 календарних днів після підписання акту виконаних робіт, шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок виконавця. Умовами договору передбачено, що виконавець на момент укладання договору має статус платника на прибуток підприємства на загальних підставах. Замовник на момент укладання договору має статус платника податку на прибуток підприємства на загальних підставах.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано копії акту №2 здачі-приймання наданих послуг від 09 грудня 2015 року, акту №1 здачі-приймання наданих послуг від 09 грудня 2015 року, виписки банку за 21 грудня 2015 року, квитанції №1 від 25 грудня 2015 року, податкової накладної №7 від 09 грудня 2015 року, податкової накладної №6 від 09 грудня 2015 року, квитанції №2 від 19 грудня 2015 року, податкової декларації за грудень 2015 року.

27 серпня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Арстек» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (покупець) укладено договір поставки №52, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується на умовах, визначених договором, передавати у власність покупця продукцію, а покупець зобов'язується на умовах, визначених договором приймати та оплачувати цю продукцію в кількості і асортименті, вказаному у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід'ємною частиною. Предметом поставки є ТМЦ.

Пунктом 2.1 договору передбачено - найменування, асортимент, кількість, ціна та вартість продукції, що постачається, визначається у додатках до договору, котрі є його невід'ємною частиною. Ціни на конкретну партію продукції визначаються в залежність від виду продукції та умов поставок, котрі визначаються в додатках до договору.

Згідно пункту 2.3 договору ціна включає транспортні витрати з доставки продукції до пункту поставки вказаного покупцем, про що зазначається у додатках до даного договору.

Вимогами пунктів 3.1, 3.2 договору визначено, що якість і комплектність продукції, що постачається, повинні відповідати держстандарту та ТУ/сертифікату виробника. Підтвердженням якості і комплектності з боку постачальника є сертифікат (паспорт) якості.

По окремих партіях продукції сторони можуть узгоджувати уточнені характеристики і додаткові вимоги до якості і комплектності, не передбачені у пунктах 3.1 та 3.2 даного договору. Таке узгодження здійснюється сторонами в додатках до договору.

Відповідно до пунктів 7.1-7.3 договору вартість продукції, що постачається згідно з договором визначається в національній валюті України відповідно до умов, зазначених у розділі 2 договору. Покупець здійснює оплату у розмірі 100 % від повної вартості продукції згідно відповідного додатку до договору, перераховуючи постачальнику кошти на поточний рахунок. Платежі за поставлену продукцію здійснюються в безготівковій формі.

Крім того, 19 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Арстек» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (покупець) укладено аналогічний за змістом договір поставки №57.

Позивачем подано до суду копії: додаткової угоди №1 до договору від 27 серпня 2014 року, додаткової угоди №2 до договору від 10 жовтня 2014 року, додатку №1 до договору від 19 вересня 2014 року (специфікації №1), видаткової накладної №82804 від 28 серпня 2014 року, видаткової накладної №92201 від 22 вересня 2014 року, виписки по особовому рахунку, податкової накладної №82804 від 28 серпня 2014 року, податкової накладної №92201 від 22 вересня 2014 року, податкової декларації за серпень та вересень 2014 року,

В подальшому 10 листопада 2014 року укладено договір №3 про відступлення права вимоги, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Арстек» (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смартгруп «Аргос» (цесіонарій) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (боржник), відповідно до умов якого до цесіонарія переходить право вимагати (замість цедента) від боржника належного виконання зобов'язання по сплаті грошових коштів за поставлені боржнику товари, викладеного в угоді, а боржник зобов'язується перед цесіонарієм належно виконати зобов'язання цедента, що викладені в угоді.

При цьому, між вказаними сторонами підписано акт прийому-передачі права вимоги до договору №3 від 10 листопада 2014 року.

01 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Спецпроект» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (замовник) укладено договір №01/12 РП про надання послуг з виготовлення рекламних продуктів, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виготовити рекламні продукти погоджені з замовником в об'ємі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов'язується оплатити вказані послуги - розробка дизайну, підготовка текстового матеріалу, верстування, підготовка до друку рекламного каталогу; розробка дизайну, підготовка текстового матеріалу, верстування, підготовка до друку рекламного буклету; виготовлення (друк) рекламного каталогу; виготовлення (друк) рекламного буклету; виготовлення (друк) конверту з логотипом підприємства.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеного договору замовник передає виконавцю лист-замовлення на виготовлення рекламних продуктів встановленої форми. Після отримання замовлення на виготовлення рекламних продуктів, погоджується сторонами та зазначається в числі, але не обмежуючись - рекламний макет, строки виготовлення, розміри і формат, вартість тощо.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що послуги виконавця вважаються виконаними після фактичного виконання рекламних матеріалів (макетів та друк) замовника. Після виготовлення рекламних матеріалів відповідно до умов договору сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг. Замовник протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання акту зобов'язаний повернути виконавцю підписаний акт або направити письмову мотивовану відмову від його підписання. У випадку повернення акта протягом вказаного періоду або ненаправлення мотивованої відмови у зазначений строк акт наданих послуг вважається підписаним замовником.

На підтвердження виконання умов даного договору позивачем надано копії: акта №862 здачі-прийняття наданих послуг від 18 грудня 2015 року, витягу з Єдиного реєстру податкових накладних №68749 від 15 травня 2018 року, податкової накладної №862 від 18 грудня 2015 року, виписки банку за 12 січня 2016 року, виписки банку за 25 грудня 2015 року, квитанції №2 від 19 грудня 2016 року, податкової декларації за грудень 2015 року.

Матеріалами справи підтверджується укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Трейдінг Груп» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (покупець) договору поставки №10, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується на умовах, визначених договором, передавати у власність покупця продукцію, а покупець зобов'язується на умовах, визначених договором, приймати та оплачувати цю продукцію в кількості і асортименті, вказаному у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід'ємною частиною. Предметом поставки є ТМЦ.

Пунктом 2.1 договору передбачено - найменування, асортимент, кількість, ціна та вартість продукції, що постачається, визначається у додатках до договору, котрі є його невід'ємною частиною. Ціни на конкретну партію продукції визначаються в залежність від виду продукції та умов поставок, котрі визначаються в додатках до договору.

Згідно пункту 2.3 договору ціна включає транспортні витрати з доставки продукції до пункту поставки вказаного покупцем, про що зазначається у додатках до даного договору.

Вимогами пунктів 3.1, 3.2 договору визначено, що якість і комплектність продукції, що постачається, повинні відповідати держстандарту та ТУ/сертифікату виробника. Підтвердженням якості і комплектності з боку постачальника є сертифікат (паспорт) якості.

По окремих партіях продукції сторони можуть узгоджувати уточнені характеристики і додаткові вимоги до якості і комплектності, не передбачені у пунктах 3.1 та 3.2 даного договору. Таке узгодження здійснюється сторонами в додатках до договору.

Відповідно до пунктів 7.1-7.3 договору вартість продукції, що постачається згідно з договором визначається в національній валюті України відповідно до умов, зазначених у розділі 2 договору. Покупець здійснює оплату у розмірі 100 % від повної вартості продукції згідно відповідного додатку до договору, перераховуючи постачальнику кошти на поточний рахунок. Платежі за поставлену продукцію здійснюються в безготівковій формі.

Позивачем на підтвердження виконання умов вказаного договору надано до суду копії додатку №1 до договору від 08 січня 2014 року (специфікація №1), додатку №2 до договору від 27 лютого 2014 року (специфікація №2), додаток №3 до договору від 26 березня 2014 року (специфікація №3), видаткової накладної №32606 від 26 березня 2014 року, видаткової накладної №22705 від 27 лютого 2014 року, видаткової накладної №10805 від 08 січня 2014 року, видаткової накладної №10805 від 08 січня 2014 року, видаткової накладної №22705 від 27 лютого 2014 року, видаткової накладної №32606 від 26 березня 2014 року, виписки банку за 04 квітня 2014 року, платіжного доручення №22 від 04 квітня 2014 року, податкової накладної №10805 від 08 січня 2014 року, податкової накладної №22705 від 27 лютого 2014 року, податкової накладної №32606 від 26 березня 2014 року, податкової декларації за березень 2014 року, податкової декларації за січень 2014 року, податкової декларації за лютий 2014 року.

Відповідно до норм підпункту 14.1.27, підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, «витрати» - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником), а «господарська діяльність» - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Об'єкт оподаткування податком на прибуток визначений у статті 134 Податкового кодексу України як прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

В силу приписів абзацу 1 пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, наведені правові норми Кодексу дозволяють платнику податку формувати витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

В свою чергу за визначенням, наведеним у підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У даній податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у пункті 201.1 статті 201 Податкового кодексу України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності суд приходить до висновку, що Податковим кодексом України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність реальних поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Визначення первинного документу та загальні вимоги до оформлення первинних документів містяться в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-ХІV (далі по тексту - Закон України від 16 липня 1999 року №996-ХІV) та в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV).

В свою чергу, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку (частина 3 статті 9 цього Закону).

При цьому, як зазначив Вищий адміністративний суд України в своїх ухвалах від 14 січня 2015 року №К/9991/72258/12, від 21 жовтня 2014 року №К/800/6170/14 та від 26 серпня 2014 року №К/800/6501/14, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим, відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

За результатами дослідження вище перелічених первинних та інших документів суд дійшов висновку, що вони оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

На момент складання податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані у встановленому законом порядку, що не заперечується відповідачем.

На підставі наявних у справі доказів суд також встановив, що придбаний у контрагентів товар в подальшому реалізовано на підставі дистриб'юторських договорів від 02 жовтня 2012 року, від 13 червня 2008 року та від 27 листопада 2003 року.

На підтвердження реальності господарських операцій та мети придбання товарів для провадження господарської діяльності (їх подальшої реалізації) позивач надав до суду копії дистриб'юторських договорів та товаро-транспортних накладних.

Співставлення первинних, податкових та платіжних документів по спірним господарським операція із документами, які підтверджують реальність таких господарських операцій, вказує, що позивач придбавав у контрагентів товари з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем суду не надано.

Суд звертає увагу, що будь яких порушень з приводу правильності відображення позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість по господарським операціям з продажу товарів контрагентам-покупцям в акті перевірки не встановлено.

З акта перевірки вбачається, що відповідачем під час перевірки по суті не аналізувалися умови та характер спірних операцій позивача із контрагентами та сторонами дистриб'юторських контрактів, а до вказаного висновку відповідач дійшов лише посилаючись на нереальність господарських операцій із придбання такого товару позивачем у контрагентів.

При вирішенні даного спору суд враховує вимоги статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій контрагенти були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У свою чергу відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів суду недостатність кількості трудових ресурсів для виконання спірних операцій та відсутності обсягів інших ресурсів, які були необхідні контрагентам для виконання спірних операцій.

В акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

При цьому акт перевірки не містить як аналізу дотримання податкової дисципліни позивачем та його контрагентами, так і доказів порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин, зокрема, не вбачається відхилень між сумами задекларованих податкових зобов'язань та податкового кредиту між позивачем та контрагентами.

У матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивача щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди, а відтак правовідносини учасників попередніх поставок не можуть впливати на оцінку реальності операції, вчиненої останнім у ланцюгу постачання платником (позивачем у справі) та його безпосередніми постачальниками.

Відповідно до приписів статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання «справедливого балансу» між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Стосовно доводів податкового органу щодо нереальності господарських операцій позивача із контрагентами, які ґрунтуються на матеріалах кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом вчинення невстановленими особами злочинів, передбачених статтями 191, 205, 209, 212, 358, 364 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку як на джерело доказової інформації відповідач посилається на проміжні ухвали слідчих суддів, якими вирішуються клопотання учасників кримінального провадження, а також на протоколи допиту свідків. При цьому, перевіряючи приходять до висновку щодо «фіктивності» контрагентів та всіх операцій.

Одночасно з цим, будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних контролюючим органом не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначених документів відсутні, що не заперечується відповідачем в акті перевірки.

Контролюючим органом фактично підтверджується реальність здійснення господарських операцій з огляду на дослідження під час перевірки всіх первинних документів і відображення такої інформації в акті перевірки (договори, видаткові, прибуткові накладні, податкові накладні та інше).

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності судових рішень, які б набрали законної сили, з приводу незаконних дій посадових осіб позивача, а також судових рішень щодо визнання правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами, недійсними.

Враховуючи встановлені у справі обставини та наявні у ній докази, суд приходить до висновку про доведення позивачем дотримання ним законодавчих вимог щодо документального підтвердження сум витрат, які були віднесені до складу витрат/податкового кредиту за перевіряємий період, та, як наслідок, про відсутність у відповідача правових підстав для нарахування позивачу податку на прибуток та податку на додану вартість, а відтак наявність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, покладений на нього обов'язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 07 лютого 2018 року №2 та №2.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28-А, офіс 1, ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10 531,83 (десять тисяч п'ятсот тридцять одна гривня вісімдесят три копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко