Справа № 826/24656/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

06 вересня 2018 року м. Київ№ 826/24656/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючої судді - Добрівської Н.А., суддів: Кузьменко А.І., Маруліної Л.О.,

за участю секретаря судових засідань - Шаповалової К.В.,

та представників сторін:

від позивача - Антохова Я.С.,

від відповідача-1, -2, -3 - Шевченка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс»
до1. Державної фіскальної служби України, 2. Головного управління ДФС у Київській області, 3. Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, 4. Міністерства фінансів України, 5. Державного підприємства «Українська правова інформація»
провизнання незаконним та скасування рішень і наказу, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Вітаполіс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області, Міністерства фінансів України, Державного підприємства «Українська правова інформація» з вимогами:

- визнати незаконним і скасувати рішення (лист) ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 05.05.2015 року вих.№5740/10/10-13-11-02-10;

- визнати незаконним і скасувати рішення ГУ ДФС у Київській області від 26.06.2015 року вих.№1095/10/10-36-11-01-10 про розгляд скарги;

- визнати незаконним і скасувати рішення ДФС України від 28.08.2015 року №18432/6/99-99-11-02- 02-15 про результати розгляду скарги;

- визнати незаконним і скасувати наказ Міністерства фінансів України від 22.09.2014 року №958 «Про затвердження форм реєстру виданих та отриманих податкових накладних та порядку його ведення»;

- зобов'язати ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області включити відомості з поданих ТОВ «Вітаполіс» копій записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за податковий період календарний місяць березень 2015 року, до облікових даних щодо цього товариства у інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України;

- зобов'язати ДП «Українська правова інформація» опублікувати у журналі «Офіційний вісник України» резолютивну частину судового рішення про задоволення позовних вимог про визнання незаконним і скасування (втрату чинності) наказу Міністерства фінансів України від 22.09.2014 року №958.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2015 року позовну заяву ТОВ «Вітаполіс» повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини третьої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017 року).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 року скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2015 року, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А., який своєю ухвалою від 27.04.2016 року прийняв адміністративну справу №826/24656/15 до свого провадження і призначив до колегіального розгляду у судовому засіданні.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 10.10.2017 №5241 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2017 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/24656/15 та вказану справу 18.10.2017 року передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою від 26.10.2017 року адміністративну справу прийнято до провадження і призначено до судового розгляду колегією у складі трьох суддів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів - ДФС України, ГУ ДФС у Київській області, Києво-Святошинської ОДПІ у Київській області та Міністерства фінансів України проти позову заперечили і просили відмовити у його задоволені.

Відповідач-5, визнаний судом належним чином повідомленим про розгляд справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Заслухавши пояснення представника позивача і представників відповідачів: -1, -2, -3, -4, дослідивши матеріали справи, ознайомившись із письмово викладеними позиціями учасників справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, колегія суддів, в частині вимог, заявлених до ДП «Українська правова інформація», приходить до наступних висновків.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі в чинній редакції) адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, суб'єкт владних повноважень визначається у пункті 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Тобто, як вбачається із наведеного, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», «…для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань».

Так, відповідно до частини першої статі 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог ТОВ «Вітаполіс» до Державного підприємства «Українська правова інформація» вбачається, що останній не є суб'єктом владних повноважень в розумінні пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а, відтак, вказані правовідносини не підпадають під ознаки публічно-правового спору.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &?а;…&?ц; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &? ;…&?р;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявлена позивачем вимога до ДП «Українська правова інформація» не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині наведених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3, 5, 19, п.1 ч.1 ст.238, ч.2 ст.239, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі №826/24656/15 в частині позовних вимог до Державного підприємства «Українська правова інформація».

Попередити позивача, що повторне звернення до адміністративного до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена повністю або частково в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Головуючий суддя: Н.А. Добрівська

Судді: А.І. Кузьменко

Л.О. Маруліна