Справа № 808/887/18
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року (о 14 год. 55 хв.)

Справа № 808/887/18

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»

до Офісу великих платників податків ДФС

про часткове скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі – ПАТ «Запоріжжяобленерго», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Офісу великих платників податків ДФС (далі – Офісу ВПП ДФС, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2017, прийняте відповідачем, в частині суми 7 232 102,52 грн.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що прийняте контролюючим органом повідомлення-рішення не відповідає нормам податкового законодавства, оскільки штрафні санкції, передбачені пунктами 120-1.1 та 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України не застосовуються до платників податку за порушення ними граничного строку реєстрації/відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних трьох окремих видів: що не надаються отримувачу (покупцю); складених на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; складених на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Відповідач, на думку позивача, припустився більш вузького тлумачення змісту диспозицій пунктів 120-1.1 та 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, вказуючи на те, що зазначена норма містить лише два види податкових накладних, у зв’язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для застосування до підприємства штрафних санкцій, у зв’язку із чим позивач вважає протиправним та просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2017 в частині штрафних санкцій в розмірі 7 232 102,52 грн.

Ухвалою судді від 20.03.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 19 квітня 2018 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 16 квітня 2018 року надав суду відзив (вх. №11877), відповідно до якого вказує, що за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН або відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН штрафні санкції, визначені Кодексом, не застосовуються виключно до податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування, оподатковуються за нульовою ставкою. Вказує, що податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями із постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України). Враховуючи зазначене, на думку відповідача, штрафні санкції, визначені пунктами 120-1.1 та 120-1.2 статті 120-1 Кодексу не застосовуються до платників податку за порушення ними граничного строку реєстрації/відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних: що не надаються отримувачу (покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, та/або що не надаються отримувачу (покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою. Таким чином, вважає, що у разі порушення платником податку граничного строку реєстрації або відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних, складених при визначенні податкових зобов’язань з податку на додану вартість відповідно до пункту 198.5 статті 198 Кодексу до такого платника податку застосовуються штрафні санкції, визначені відповідно до статті 120-1 Кодексу, крім податкових накладних, складених відповідно до підпункту «б» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, у зв’язку просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.04.2018 підготовче провадження відкладене на 18 травня 2018 року.

Відповідно до ухвали суду від 18.05.2018 вирішено продовжити строк підготовчого провадження у справі, підготовче засідання по справі відкласти на 18 червня 2018 року.

Згідно із ухвалою від 18.06.2018 провадження у справі зупинене за клопотанням представників сторін до 10 вересня 2018 року.

23 серпня 2018 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (вх. №26420) про приєднання до матеріалів справи копії рішення ЗОАС від 10.04.2018 та копії постанови ДААС від 14.06.2018 у справі №808/2545/17.

Представником відповідача до суду 10 вересня 2018 року надано додаткові пояснення від 07.09.2018 №8911/9/28-10-4705 (вх. №28066), у яких щодо посилання позивача на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2018 по справі №808/2545/17 вказує, що за висновками суду апеляційної інстанції, згідно з пунктами 120-1.1 та 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, є два види податкових накладних, за несвоєчасну реєстрацію яких не застосовуються штрафні санкції: що не надаються покупцю та складену на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; податкову накладну, складену на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Звертає увагу суду, що суд апеляційної інстанції не прийшов до висновків про те, що до підприємства не застосовуються штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю) та взагалі не виокремив такий вид податкових накладних за статтею 120-1 Податкового кодексу України. Зазначає також, що до податкових накладних, що не надаються отримувачу, Порядком віднесено податкову накладну, складену на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування, з урахуванням цього вважає, що з пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України при визначенні податкових накладних, за несвоєчасну реєстрацію яких не застосовуються штрафні санкції, не виокремлено податкові накладні, які не надаються покупцю, оскільки законодавець далі також зазначає про податкові накладні, які складені на постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування (які є також такими, що не надаються покупцю відповідно до Порядку) та податкові накладні, які складені на постачання товарів/послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою. Тому, на думку відповідача, у відповідності до пунктому 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України не застосування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію всіх податкових накладних, які не надаються покупцю, було б нелогічно виокремлювати такий вид податкових накладних, які складені на постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, оскільки такі податкові накладні вже відносяться до податкових накладних, що не надаються покупцю відповідно до Порядку.

10 вересня 2018 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 10.09.2018 закрите підготовче провадження у справі та призначене судове засідання у той самий день після закінчення підготовчого.

Представник позивача надав до суду заяву (вх. №28125 від 10.09.2018) про розгляд справи без його участі у письмовому провадженні.

Представник відповідача також звернувся до суду із заявою (вх. №28127 від 10.09.2018) про розгляд справи без його участі у письмовому провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» () зареєстровано як юридичну особу, види діяльності: Професійно-технічна освіта, 35.13 Розподілення електроенергії, 35.14 Торгівля електроенергією, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На підставі підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 розділу Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних та даних, зазначених в декларації з податку на додану вартість за липень 2017 року позивачем, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 19.09.2017 №977/28-10-47-09/00130926.

В акті перевірки зроблено висновки про порушення ПАТ «Запоріжжяобленерго» вимог п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, п. 3 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», п.п. 2, 3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, в результаті чого порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 72 322 946,68 грн., у тому числі:

1. що не підлягають наданню покупцям:

- в розмірі 72 321 025,20 грн. з порушенням терміну реєстрації до 15 календарних днів (3 календарні дні);

2. що підлягають наданню покупцям:

- в розмірі 1 921,48 грн. з порушенням терміну реєстрації до 15 календарних днів

На підставі акту перевірки 09 жовтня 2017 року Офісом ВПП ДФС було прийнято у відношенні ПАТ «Запоріжжяобленерго» податкове повідомлення-рішення №, яким згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за звітний період липень 2017 року на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 72 322 946,68 грн. застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 7 232 294,67 грн.

Не погоджуючись частково із вказаним рішенням, позивач оскаржив його у адміністративному порядку. Проте, відповідно до рішення ДФС України від 27.12.2017 №31667/6/99-99-11-03-01-25 оскаржуване рішення залишено без змін, а скарга – без задоволення.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення частково в частині суми штрафних санкцій 7 232 102,52 грн. протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування. При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржуваних рішень, між сторонами відсутній.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – Податковий кодекс України).

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов’язань платник податку зобов’язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов’язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов’язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов'язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі №816/1488/17 касаційне провадження №К/9901/152/17, а також в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2018 у справі №808/3250/17.

Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

У справі, що розглядається, судом не встановлено, що податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), звільнені від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою, що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

На думку суду, особливості заповнення ПАТ «Запоріжжяобленерго» податкових накладних не свідчить про те, що вони є «податковими накладними, що не надаються отримувачу (покупцю), складених на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою».

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «Запоріжжяобленерго», а доводи позивача про неправомірне застосування податковим органом передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України штрафних санкцій у зв’язку з тим, що складені на постачання неплатникам податку податкові накладні не надаються отримувачу - не спростовують висновків проведеної перевірки, оскільки чинне законодавство не передбачає застосування штрафних санкцій у разі порушення граничного строку реєстрації податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю), тільки за умови якщо вони складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб'єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (місцезнаходження: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) до Офісу великих платників податків ДФС (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) про часткове скасування рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак