Справа № 826/13223/17
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 жовтня 2018 року № 826/13223/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Головного управління ДФС у м. Києві

до

Державного підприємства «Укрспецналадка»

про

накладення арешту на кошти та інші цінності, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління ДФС у м. Києві (далі також – позивач, ГУ ДФС у м. Києві) з позовом до Державного підприємства «Укрспецналадка» (далі також – відповідач, ДП «Укрспецналадка»), в якому просило накласти арешт на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідача обліковується податкова заборгованість у розмірі 1 775 700,97 грн. та контролюючим органом були вжиті всі можливі заходи для погашення зазначеного боргу. Зокрема, податковим керуючим був проведений опис майна платника податків у податкову заставу, за результатами якого встановлено, що балансова вартість такого майна менша за суму наявного податкового боргу. З огляду на це, на думку позивача, наявні всі правові підстави для накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунках відповідача у банках.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2017 відкрито провадження у справі №826/13223/17 за вказаним позовом ГУ ДФС у м. Києві, закінчено підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду у судовому засіданні.

У призначеному судовому засіданні представник підтримав заявлені позовні вимоги з мотивів, що наведені в тексті позову.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Поряд з цим, відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, де зазначив, що ДП «Укрспецналадка» є госпрозрахунковим підприємством та відноситься до сфери Міністерства оборони України, самостійно здійснює виробничу діяльність. ДП «Укрспецналадка» не заперечує наявність податкового боргу у сумі 1775 700,97 грн., однак в силу певних несприятливих обставин (а саме знаходження виробничих потужностей державного підприємства на незаконно анексованій території АРК Крим), у державного підприємства відсутня наразі можливість отримання стабільного доходу. Крім того, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.07.2017 №361, нерухоме майно ДП «Укрспецналадка» військового містечка №115 (м. Київ, пров. Артилерійський, 5-в) було передано на баланс Київського квартирно-експлуатаційного управління. Таким чином, позивач стверджує, що інше майно для погашення податкового боргу, ніж те, що було описано податковим керуючим на загальну суму 165 397,97 грн., у державного підприємства відсутнє. Накладення арешту на кошти та інші цінності ДП «Укрспецналадка», що знаходяться в банку, позивач вважає недоцільним у зв’язку з їх відсутністю.

20.11.2018 судом відповідно до ч. 6 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент вчинення відповідної процесуальної дії) було ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи у письмовому провадженні та прийняття рішення у справі по суті з огляду на наступне.

За даними наданих позивачем розрахунків суми податкової заборгованості, витягів з інтегрованої картки платника податку за Державним підприємством «Укрспецналадка» (, адреса: 03113, м Київ, Артилерійський провул., буд. 5-В) обліковується податковий борг у розмірі 1 775 700, 97 грн., що виник у зв'язку з несплатою та/або несвоєчасною сплатою грошових зобов'язань самостійно визначених платником податків у поданій податковій звітності з податку на прибуток підприємств, земельного податку та податку на додану вартість за звітні періоди 2014 – 2017 років.

Враховуючи наявність узгодженого податкового боргу, з метою вжиття заходів щодо погашення заборгованості, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва направлялась на податкову адресу відповідача податкова вимога від 05.04.2012 №2524 та рішення про опис майна у податкову заставу від 05.04.2012 №2524/19-128. Вказані податкова вимога та рішення про опис майна були отримані платником (відповідачем) 12.06.2012, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Також контролюючим органом виставлено та направлено до банківських установ (ПАТ «Промінвестбанк», АТ «Укрексімбанк»), в яких платник має відкриті розрахункові рахунки, 25.07.2017 і 28.07.2017 інкасові доручення (розпорядження) для безумовного виконання (копії таких наявні у матеріалах справи). Однак такі інкасові доручення були повернуті банками без виконання з причини відсутності коштів на рахунках боржника, відсутності вільних від арешту коштів на рахунку платника, неможливості спрямування коштів (страхові кошти) на стягнення податкового боргу.

Крім того, з метою визначення обсягу майна для погашення податкового боргу ДП «Укрспецналадка», податковим керуючим ГУ ДФС у м. Києві складено акт опису майна №7/26-15-17-11-15 від 08.08.2017, відповідно до якого було здійснено опис майна державного підприємства у податкову заставу на загальну суму 165 397,97 грн.

Вказані рішення та дії контролюючого органу щодо виставлення податкової вимоги і здійснення опису майна ДП «Укрспецналадка» відповідачем в судовому та/або адміністративному порядку не оскаржувались.

Як вбачається з тексту заперечень проти позову, відповідач наведені обставини не заперечує та докази погашення наявного податкового боргу до суду не подав.

З врахуванням викладеного, контролюючий орган звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків - ДП «Укрспецналадка», який має податковий борг у розмірі 1 775 700,97 грн.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі – ПК України) визначено, що податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов’язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені п. 94.2 ст. 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у ст. 94 ПК України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.

Додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені ст. 94 зазначеного Кодексу, саме і визначені пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого п. 94.2 ст. 94 ПК України (сформульованого як вичерпний), не може розглядатися як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Наведене пояснюється тим, що норма пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України є імперативною і обов'язковою до виконання, зміст її є самостійним, чітким і зрозумілим. Ці норми та п. 94.2 ст. 94 ПК України не заперечують за змістом одне одного, оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми п. 94.2 ст. 94 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість, пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, а саме: питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Закладений у пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України механізм розкривається і через затверджену Постановою Національного Банку України від 21.01.2004 №22 Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Так, відповідно до п. 10.1, 10.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця, рішенням суду чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

З урахуванням викладеного, оскільки суду надано докази наявності у ДП «Укрспецналадка» податкової заборгованості в сумі 1 775 700,97 грн., а відповідачем не надано доказів погашення останньої, враховуючи наявність у контролюючого органу відповідних повноважень на звернення до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому, суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що в ході розгляду даної справи сторонами не було надано суду доказів належності ДП «Укрспецналадка» до державних підприємств, які не підлягають приватизації. Також жодні відомості про ДП «Укрспецналадка» в додатках до Закону України «Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 №847-XIV відсутні. А тому в даному випадки норми ст. 96 ПК України, що визначають специфіку погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств на відповідача не поширюються. Протилежного суду на час розгляду справи сторонами не доведено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5 – 11, 12, 72 – 77, 90, 241-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків Державного підприємства «Укрспецналадка» (), що знаходяться у банках на наступних рахунках: № 7923 (валюта українська гривня), №2167 (валюта українська гривня) в Публічному акціонерному товаристві "Промінвестбанк" (МФО 300012), № 6295 (валюта українська гривня), № 5995 (валюта українська гривня) в Акціонерному товаристві "Укрексімбанк" (МФО 322313), - в межах суми податкового боргу у розмірі 1 775 700,97 грн. до повного погашення вказаної суми податкового боргу платника.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок