Справа № 334/3462/18
Суддя: Баруліна Т. Є.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.10.2018
Справа № 334/3462/18
Провадження № 2-а/334/208/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління про скасування постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2018 року Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулось до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління про скасування постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору. В позові позивач зазначив, що 15.05.2018 року на їх адресу надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 від 03.05.2018 року ВП № 55102870 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн. в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 334/3767/17, виданого 07.11.2017 року, Ленінським районним судом м. Запоріжжя про зобовязання Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити з 19.05.2017 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум. Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя вважає, що постанова головного державного виконавця Фесенко Ю.В. від 03.05.2018 року ВП № 55102870 в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі, встановленому статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» є незаконною, протиправною та такою, що порушує його права виходячи з того,що Управлінням у добровільному порядку виконано рішення суду першої інстанції та згідно з ч. 9 ст. 27 Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, при цьому виконавчий збір не стягується після спливу строку на добровільне виконання рішення суду, якщо державний виконавець не вчиняв виконавчі дії, а боржник пізніше добровільно виконав рішення суду, тобто право на стягнення виконавчого збору не виникає, якщо боржник добровільно виконав рішення суду після того, як минув строк на добровільне виконання і при цьому державний виконавець не провів будь-яких примусових виконавчих дій, а тільки виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та поставу про стягнення виконавчого збору.

Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту свого порушеного права та просить скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 від 03.05.2018 року ВП № 55102870 про стягнення з Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя виконавчого збору, як незаконну та необґрунтовану. Також, позивач просить суд поновити строк для оскарження вищевказаної постанови, оскільки вона була ухвалена державним виконавцем 03.05.2018р. а на адресу Управління надійшла лише 15.05.2018р., тобто 10-денний строк оскарження пропущений не з вини позивача.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності у звязку із великим навантаженням, на позові наполягала.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, свої пояснення та заперечення по суті позову суду не надав, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб..

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 07.11.2017р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя 07.11.2017р. було видано виконавчий лист № 334/3767/17, про зобовязання Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити з 19.05.2017 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.31-32).

На підставі даного виконавчого листа Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області, ОСОБА_1 було винесено постанову від 09.11.2017 рокуВП №55102870 про відкриття виконавчого провадження, яка була отримана Управлінням 17.11.2017р. (а.с.5-6).

22.11.2017 року позивачем була подана до Ленінського районного суду м. Запоріжжя заява від 21.11.2017 № 10675/09 про скасування виконавчого листа № 334/3767/17 виданого 07.11.2017 року (а.с.7), оскільки станом на 22.11.2017 року рішення суду у справі № 334/3767/17 за позовом ОСОБА_2 до управління не надходило, тому управління не мало можливість на його оскарження у відповідності до ст. 186 КАС України.

Водночас з цією заявою, 22.11.2017 року, до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області управлінням була подана заява від 21.11.2017 № 10676/09 про закінчення виконавчого провадження, оскільки судове рішення у справі № 334/3767/17 станом на 22.11.2017 року не набрало законної сили, не надходило до управління та до суду направлена заява про скасування виконавчого листа/а.с.8/.

В цей же день, 22.12.2017р. до управління поштою надійшла ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2017 року у справі № 334/3767/17 про відмову у скасуванні виконавчого листа № 334/3767/17 виданого судом 07.11.2017 року (а.с.9-10).

28.12.2017 року, повторно направлена поштою до Ленінського районного суду м. Запоріжжя заява від27.12.2017р. № 12516/09 про скасування виконавчого листа № 334/3767/07 виданого 07.11.2017 року (а.с.11-12).

Водночас, 28.12.2017 року управлінням подана до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області заява від 27.12.2017 № 12515/09 про зупинення виконавчого провадження (а.с.13)

29.11.2017 року управлінням поштою отримано постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 року у справі № 334/3767/17 (а.с.33) та 07.12.2017 року подано апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст. 186 КАС України (а.с.34), та 12.12.2017р матеріали справи згідно супровідного листа Ленінського районного суду м. Запоріжжя були направлені до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду для розгляду (а.с.35).

15.01.2018р. року управлінням поштою отримано ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.01.2018 року у справі № 334/3767/17 про відмову в задоволенні заяви управління про скасування виконавчого листа № 334/3767/17 виданого 07.11.2017 року (а.с.14-15).

16.01.2018 року, до управління поштою надійшла вимога від 11.01.2018 № 219-4-034 головного державного виконавця Фесенко Ю.В. про зобовязання негайно виконати резолютивну частину рішення суду, зазначену у виконавчому листі № 334/3767/17 виданому 07.11.2017 року Ленінським районним судом (а.с.16-18).

Тому, 19.01.2018 року на вимогу головного державного виконавця від 11.01.2018 року управлінням надано до ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області інформацію щодо виконання судового рішення. Зокрема, в листі управління від 19.01.2018 № 905/09 зазначено, що рішення суду у справі № 334/3767/17, яке не набрало законної сили, виконано управлінням у січні 2018 року у добровільному порядку та надано Довідку № 974/04 від 19.01.2018р. на підтвердження проведення їй перерахунку пенсії та здійснення доплати за лютий 2018р. в сумі 7739,80 грн., а також протокол від 17.01.2018р. індивідуального перерахунку та копії розпоряджень від 17.01.2018 року розрахунку пенсії згідно з рішенням суду (а.с.19-22).

26.01.2015 року управлінням поштою отримано постанову від 23.01.2018 року головного державного виконавця Фесенко Ю.В. про зупинення виконавчого провадження ВП № 55102870, згідно з якою зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 334/3767/17 виданого 07.11.2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя до вирішеннясудом по суті спору у даній справі № 334/3767/17 (2-а/334/419/17) /а.с.23-24/.

У березні 2018 року, управлінням подано до ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області заяву від 28.03.2018р № 4106/09 про закінчення виконавчого провадження, оскільки управлінням у добровільномупорядку в повному обсязі виконано постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 року у справі № 334/3767/17, до набрання нею законної сили, на підтвердження було надано Список №1 на зарахування пенсій, отриманого від АКБ «Індустріалбанк» (а.с.25-27).

При цьому, не зважаючи на інформування управлінням відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області про виконання у лютому 2018 року постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 року у добровільному порядку в повному обсязі та надання управлінням, постановою головного державного виконавця Фесенко Ю.В, ВП № 55102870 від 02.05.2018 року було постановлено продовжити проведення примусового виконання рішення суду у справі № 334/3767/17 за виконавчим листом № 334/3767/17 виданим 07.11.2017 року (а.с.28-29).

Тому, в заяві від 11.05.2018р. № 6238/09 про закінчення виконавчого провадження управлінням вкотре було зазначено про виконання управлінням у добровільному порядку в повному обсязі постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 року у справі № 334/3767/17, до набрання її законної сили (до 15.03.2018 року), тобто у січні 2018 року в управлінні проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно з рішенням суду,за результатами якого була нарахована і виплачена 11.02.2018 року сума доплати за період зроку по 31.01.2018 року, в розмірі 7739,80 грн. (а.с.30).

Однак, не зважаючи на добровільне виконання позивачем постанови суду, 15.05.2018 року до Управління надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 від 03.05.2018 року ВП № 55102870 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн. в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 334/3767/17, виданого 07.11.2017 року, Ленінським районним судом м. Запоріжжя на підставі ч.3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.44-45).

Згідно ч. 2 ст. 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тому, суд вважає що є законні підстави для поновлення Управлінню строку для оскарження вищевказаної постанови, оскільки вона була ухвалена державним виконавцем 03.05.2018р., однак поштовою кореспонденцією на адресу Управління надійшла лише 15.05.2018р., що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції Правобережного обєднаного УПФУ м. Запоріжжя (вх. № 4903/09 від 15.05.2018р.) на супровідному листв ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області № 8886-4034 від 03.05.2018р. (а.с.46), тобто 10-денний строк оскарження пропущений не з вини позивача.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Згідно з абзацем 1 ч.1 ст. 26 Закону (в редакції, чинній станом на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону за заявою стягувана або його представника про примусове виконання рішення.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 9 ст. 27 Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Боржник у добровільному порядку виконав рішення суду, хоча і не в строки, встановлені державним виконавцем, однак, це обумовлено тим, що фактично боржник не отримував копію рішення суду від 17.10.2017р. № 334/3767/17 про зобовязання вчинити дії по нарахуванню пенсії ОСОБА_2, не мав можливості у законний спосіб вчасно оскаржити її, та у вказаний проміжок часу неодноразово звертався і до суду і до державного виконавця із заявами про скасування виконавчого листа та зупинення виконавчого провадження, тому фактично в даний період часу головним державним виконавцем не проводилось будь-яких виконавчий дій.

Виконавчий збір не стягується після спливу строку на добровільне виконання рішення суду, якщо державний виконавець не вчиняв виконавчі дії, а боржник пізніше добровільно виконав рішення суду, тобто право на стягнення виконавчого збору не виникає, якщо боржник добровільно виконав рішення суду після того, як минув строк на добровільне виконання і при цьому державний виконавець не провів будь-яких примусових виконавчих дій, а тільки виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та поставу про стягнення виконавчого збору (висновок ВСУ у справі № 6-785цс15 від 6 липня 2015 р.).

Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 28.01.2015 у справі № 924/205/13-г).

З моменту надходження 17.11.2017 року до обєднаного управління постанови головного державного виконавця від 09.11.2017 року про відкриття виконавчого провадження і до дати погашення боржником у добровільному порядку заборгованості у повному обсязі, дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, передбачені статтею 10 Закону, державним виконавцем не вчинялися.

Отже, з урахуванням наведеного, постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 року у справі № 334/3767/17, ще до набрання її законної сили, виконана обєднаним управлінням у добровільному порядку у повному обсязі, що в свою чергу свідчить про незаконність стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки суперечить приписам ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, відповідачем не було надано суду будь-яких заперечень чи доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, та свідчили про підтвердження вини Правобережного обєднаного УПФУ в Запорізькій області, як того передбачає ч. 2 ст. 77 КАС України.

За таких обставинах суд дійшов до висновку, що постанова головного державного виконавця Фесенко Ю.В. від 03.05.2018 ВП № 55102870 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі, встановленому статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 77, 241-246, 257, 262,287, 295, КАС України, ст. 27,39,74 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Поновити Правобережному обєднаному управлінню Пенсійного фонду України м. Запоріжжя строк для звернення до суду з даним позовом.

Позов Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління про скасування постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору - задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 від 03.05.2018 року ВП № 55102870 про стягнення з Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя виконавчого збору в сумі 12800,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного судупротягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.