Справа № 742/3375/18
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/87/18
Єдиний унікальний № 742/3375/18
РІШЕННЯ
18 жовтня 2018 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі головуючого :
судді Павлова В.Г.
при секретарі судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Прилуки за правилами спрощеного позовного провадження
адміністративну справу за позовом : ОСОБА_2 до
відповідача: поліцейського 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Рівненській області ОСОБА_3
вимоги позивача : про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у адміністративній справі, -
І. ОСОБА_4 позиції позивача та заперечень відповідача.
1.1. 03.10.2018 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначено, що поліцейським 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Рівненській області ОСОБА_3 ( в подальшому відповідач), 25 вересня 2018 року була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.
В постанові, серія ЕАВ №621552 зазначено, що гр. ОСОБА_2 25 вересня 2018 року о 14 год. 18 хв. керуючи транспортним засобом перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., яка поділяє транспортні потоки суміжних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР України порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.
1.2. Не погоджуючись із постановою, позивач 03 жовтня 2018 року подав адміністративний позов на дії працівника поліції. Позивач вважає, що дана постанова складена з порушенням норм та вимог чинного законодавства, зокрема при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за які законом встановлено адміністративну відповідальність.
Просить суд, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, винесену 25 вересня 2018 року поліцейським 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Рівненській області ОСОБА_3
1.3. Відповідач поліцейський 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Рівненській області ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення,що повернулося на адресу суду з відміткою про вручення поштового відправлення, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався.
ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.
2.1. Позивач в судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги, викладені в адміністративному позові підтримує.
ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
3.1. Із матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2018 року о 14 год. 18 хв. ОСОБА_2 рухаючись по автодорозі М-06 «Київ-Чоп», керуючи транспортним засобом перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки суміжних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР України.
Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, інспектором було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу та на місці вчинення правопорушення була винесена постанова.
Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.
ІV. Оцінка Суду.
4.1. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
4.2. Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
4.3. З гідно п.19 статті 4 даного закону, індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
4.4. За правилами ст.5 КАСУ. кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
4.5. Згідно ст.19 Кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
4.6. Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
4.7. Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення в тому числі вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.
Відповідно до п. 1.1. Розділу 34 постанови Кабінетів Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 «Про Правила дорожнього руху» (далі - Правила), вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено.
Разом з тим, п.1.20 розділу 34 Правил передбачає як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.
Матеріали справи містять постанову серія ЕАВ №621552, згідно якої - 25 вересня 2018 року о 14 год. 18 хв. гр. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КупАП.
Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В даному випадку спірним є питання щодо наявності в діях позивача порушення п. 34 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122 КУпАП.
Стаття 77 КАСУ передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до позиції позивача, він 25 вересня 2018 року о 14 год. 18 хв. дійсно керував транспортним засобом рухаючись по автодорозі М-06 « Київ-ЧОП»,під час його руху на його напрямку автодороги раптово виникла перешкода у вигляді появи невстановленого предмету, що візуально був схожий на камінь. Зазначений обєкт, він припускає, що міг появитися з під коліс транспортного засобу, що рухався попереду нього у попутному напрямку. Тому у звязку з даною перешкодою він вимушений був зробити її обїзд шляхом часткового перетину лівим рядом коліс його транспортного засобу вузької суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1. Позивачем зазначено, що дана перешкода могла б становити небезпеку для його транспортного засобу та могла б спричинити дорожньо-транспорту пригоду у разі невжиття заходів обїзду, також зазначено, що в ході обїзду перешкоди зустрічного транспорту не було, його дії не несли ніякої загрози для інших учасників руху .
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Як вбачається із матеріалів справи, жодних доказів, які передбачені ст.251 КУпАП у постанові інспектора не зазначено, а тому суд вважає, що застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Суд вважає, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а тому, у даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 34 Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідними даними. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.
Постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими в зв'язку з чим, керуючись ст.ст. 6,17,19,69,71,86,104,106,162 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.1 ст.122, ст.247, ст.251,284 КУпАП, п. 34 Правил дорожнього руху, суд, -

ухвалив :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Рівненській області ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у адміністративній справі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 621552 від 25.09.2018 року, винесену поліцейським 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у Рівненській області ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Прилуцького

міськрайонного суду ОСОБА_4