Справа № 452/2111/15-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2018 року

Київ

справа №452/2111/15-а

адміністративне провадження №К/9901/9802/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2015 року (суддя Казан І.С.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року (головуючий суддя Ніколін В.В., Гінда О.М., Качмар В.Я.) у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби, першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Черкунова Віталія Івановича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби, першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Черкунова Віталія Івановича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №1094/20909/15 від 12 червня 2015 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 8500,00 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву, посилався на неврахування посадовою особою митниці при винесенні оскаржуваної постанови тієї обставини, що пропуск ним строку транзитного перебування на території України ввезеного 22 квітня 2015 року транспортного засобу «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 відбувся внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27 квітня 2015 року, в якій автомобіль було фактично знищено (згідно з Висновком №98 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту, вартості матеріального збитку та доцільності проведення відновлювального ремонту здійснення останнього є економічно недоцільним), а тому у відповідності до положень частини 1 статті 460 Митного кодексу України (далі - МК України) він звільняється від адміністративної відповідальності.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року, позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил №1094/20909/15 від 12 червня 2015 року заступника начальника Львівської митниці ДФС Черкунова В.І. про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Приймаючи такі рішення, суди прийшли до висновку, що заступником начальника Львівської митниці постанову винесено передчасно й без дотриманням вимог статей 486, 489 МК України, 9, 245, 280 КУпАП, зокрема щодо своєчасності, повноти, всебічності та об'єктивності з'ясування обставин справи; у свою чергу позивачем надано суду докази протиправності оскаржуваної постанови (пошкодження ввезеного ним 22 квітня 2015 року на територію України транспортного засобу «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 27 квітня 2015 року).

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач (Львівська митниця ДФС) звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач вказував на правомірність винесеної заступником начальника Львівської митниці ДФС Черкуновим В.І. постанови №1094/20909/15 від 12 червня 2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки під час складання протоколу про порушення митних правил ОСОБА_3 не повідомляв про ДТП та не подавав підтверджуючих документів, власноруч зазначивши в протоколі, що надасть пояснення при розгляді справи, про дату, час та місце розгляду якої був належним чином повідомлений, однак не з'явився; разом з тим, судами попередніх інстанцій при розгляді справи не було надано оцінки спірним правовідносинам в контексті встановлених статтею 192 МК України та пунктами 5 та 9 розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року №657 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за №1669/21981 (далі - Порядок №657), обов'язків позивача звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебуває товар, з письмовою заявою про обставини та наслідки аварії, додавши відповідні докази, а також задекларувати залишки транспортного засобу у відповідний митний режим.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційної скаргою, а в подальшому, відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

Справу згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду: головуючий суддя Пасічник С.С. (суддя-доповідач), судді: Васильєва І.А., Юрченко В.П.

Позивач своїм правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Так, суди встановили, що 23 травня 2015 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС Петренко Ю.М. складено протокол №1094/20909/15 про порушення громадянином України ОСОБА_3 митних правил, в якому зазначено, що 23 травня 2015 року близько 14 год. 19 хв. в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб «Opel Vectra», 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, під керуванням громадянина України ОСОБА_3, який слідував з України в Республіку Польща.

Під час проходження митного контролю та митного оформлення вищезазначеного транспортного засобу встановлено, що на вказаного громадянина Львівською митницею ДФС виставлено орієнтування щодо порушення транзитного строку доставки транспортного засобу «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, який 22 квітня 2015 року о 02:36:52 був ввезений на митну територію України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит» громадянином України ОСОБА_3

При цьому, будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили у відповідності до вимог статті 460 МК України ОСОБА_3 до митного контролю не надав.

В протоколі міститься власноруч вчинений ОСОБА_3 напис про те, що пояснення по суті ним будуть надані при розгляді справи й зауважень до протоколу він не має.

12 червня 2015 року заступник начальника Львівської митниці ДФС Черкунов В.І., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, виніс постанову №1094/20909/15, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500,00 грн.

Як зазначили в рішеннях суди попередніх інстанцій, не погоджуючись з винесеною 12 червня 2015 року постановою, ОСОБА_3 вказував, що був позбавлений можливості доставити свій автомобіль для вивезення з території України в передбачений законом строк, оскільки 27 квітня 2015 року о 23:15 на автодорозі Мостиська-Самбір-Борислав в с.Крисовичі Мостиського району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фонд Мондео», реєстраційний номер НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_7, автомобіля марки «Opel Zafira», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «Фіат Добло», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8, внаслідок якої автомобіль марки «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2 в період часу з 28 квітня 2015 року по 07 липня 2015 року знаходився на майданчику тимчасового утримання Мостиського районного відділу ГУМВС України у Львівській області.

Вироком Мостиського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року ОСОБА_7 за наведених вище обставин визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Висновком же №98 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту, вартості матеріального збитку та доцільності проведення відновлювального ремонту встановлено, що проводити відновлювальний ремонт автомобіля марки «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 економічно недоцільно (вартість відновлювального ремонту значно перевищує собівартість автомобіля).

Статтею 90 МК України передбачено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

В пункті 57 частини 1 статті 4 МК України закріплено визначення поняття «товари», якими є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом (частина 1 статті 381 МК України).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 95 МК України строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом частини 1 статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Частиною 1 статті 192 МК України встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм, перевізник звільняється від відповідальності за статтею 470 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

В той же час, у випадках, коли Кодексом або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили, застосовуються положення розділу 8 («Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили») Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року №657 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за №1669/21981 (далі - Порядок №657), відповідно до пункту 2 якого факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції (пункт 3 розділу 8 Порядку №657).

Згідно з пунктом 5 розділу 8 Порядку №657 якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

За змістом пункту 6 розділу 8 Порядку №657 у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Залишки або відходи товарів, транспортних засобів, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, повинні бути в установленому порядку задекларовані у відповідний митний режим або з дозволу митного органу видалені відповідно до законодавства України (пункт 9 розділу 8 Порядку №657).

Проте, суди попередніх інстанцій хоча й навели в приймаємих ними рішеннях норми статті 192 МК України та пунктів 2, 3 розділу 8 Порядку №657, однак лише в обґрунтування їх висновку щодо правомірності подання позивачем доказів на підтвердження обставин і наслідків ДТП безпосередньо до суду, разом з тим, залишили поза увагою положення вищенаведених пунктів 5, 6, 9 Порядку №657 (на які, до того ж, як в запереченнях на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі посилалась Львівська митниця ДФС), а відтак не дослідили та не надали правової оцінки спірним у даній справі правовідносинам в контексті виконання ОСОБА_3 покладених на нього обов'язків щодо звернення до митного органу із відповідною письмовою заявою про факт, обставини та наслідки аварії, повідомлення митного органу про неможливість вивезти ввезений на територію України в митному режимі «транзит» автомобіль у встановлений законом строк, а також декларування у відповідний митний режим залишків транспортного засобу або їх видалення з дозволу митного органу.

Як встановлено частиною 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України на суд покладається обов'язок вживати визначених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За правилами частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи, що допущені судами першої та апеляційної інстанції порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати нові обставини, судові рішення на підставі статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби задовольнити частково.

Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду