Справа № 826/13974/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Київ №826/13974/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року (суддя Добрівська Н.А.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного управління юстиції у Чернігівській області, в якому просив:

- дії Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі виконуючого обов'язки начальника відділу Ільченка Р.О. визнати протиправними;

- скасувати постанову головного державного виконавця Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Гур'євої Ю.В. про стягнення виконавчого збору від 26.09.2016 та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.09.2016 винесених у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2/748/435/16 від 10.08.2016;

- зобов'язати Деснянський відділ державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області закрити виконавче провадження з виконання постанови №52314365 про стягнення виконавчого збору з боржника від 26.09.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, з підстав порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року і направити справу №826/13974/18 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, і, крім того Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні (постанови від 06.06.2018 у справі №127/9870/16-ц та від 06.06.2018 у справі №921/16/14-г/15).

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 оскаржуються дії відповідача та рішення винесені в межах виконавчого провадження №52314365 (позивач просить суд скасувати постанову головного державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 26.09.2016 та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.09.2016). При цьому, вказане провадження відкрито у зв'язку з виконанням виконавчого листа №2/748/435/16 від 10.08.2016, виданого Чернігівським районним судом у цивільній справі.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

У ч.1 ст.287 КАС України зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, постановлених в порядку цивільного судочинства визначається Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз вищевикладених положень свідчить, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення сторонами виконавчого провадження, здійснюється за правилами того судочинства, якими суд керувався при прийнятті цього судового рішення.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 в частині вимог про скасування постанови головного державного виконавця Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Гур'євої Ю.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.09.2016 винесеної у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2/748/435/16 від 10.08.2016 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на те, що дана позовна вимога стосується порушення прав особи під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, та враховуючи положення ст.287 КАС України, ст.447, ст.448 ЦПК України, ст.74 Закону №1404-VIII, позивачу слід звернутися до суду, який видав виконавчий лист (в порядку ЦПК України).

Відтак, судом першої інстанції щодо позовних вимог про скасування постанови головного державного виконавця Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Гур'євої Ю.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.09.2016 винесеної у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2/748/435/16 від 10.08.2016 вірно застосовано положення п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Разом з тим, норма Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, є імперативною.

Колегія суддів зазначає, що Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», яким надано право сторонам, іншим учасникам та особам оскаржувати, зокрема, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, набрав чинності 5 жовтня 2016 року, відтак, саме з 5 жовтня 2016 року юрисдикційно спори про оскарження постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору відносяться до адміністративних судів.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що в частині відмови у відкритті провадження щодо позовних вимог про визнання дій Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі виконуючого обов'язки начальника відділу Ільченка Р.О. протиправними, скасування постанови головного державного виконавця Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Гур'євої Ю.В. про стягнення виконавчого збору від 26.09.2016 винесеної у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2/748/435/16 від 10.08.2016 та зобов'язання Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області закрити виконавче провадження з виконання постанови №52314365 про стягнення виконавчого збору з боржника від 26.09.2016 суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про непідсудність таких адміністративному суду, а відтак, в цій частині ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, зазначивши ч.6 ст.21 КАС України як підставу для відмови в об'єднанні в одне провадження кількох вимог позивача, які належить розглядати в порядку різного судочинства, оскільки в даному випадку такі вимоги не є пов'язаними між собою, так такі слід розглядати окремо, в порядку адміністративного та цивільного судочинства відповідно.

Щодо правових позицій Верховного Суду України, вказаних в оскаржуваній ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року, колегія суддів зазначає, що такі викладені за іншого нормативного регулювання відповідних правовідносин, скільки вказані судом першої інстанції постанови Верховного Суду України винесені до прийняття Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року.

Відтак, доводи апеляційної скарги частково знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження та частково спростовують висновки суду першої інстанції.

За змістом частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права щодо частини позовних вимог, що призвело до порушення норм процесуального права, це є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції в частині, та в цій частині направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 287, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання дій Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі виконуючого обов'язки начальника відділу Ільченка Р.О. протиправними, скасування постанови головного державного виконавця Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Гур'євої Ю.В. про стягнення виконавчого збору від 26.09.2016 винесеної у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2/748/435/16 від 10.08.2016 та зобов'язання Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області закрити виконавче провадження з виконання постанови №52314365 про стягнення виконавчого збору з боржника від 26.09.2016 скасувати, а справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко