Справа № 813/7074/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

16 жовтня 2018 року

справа №813/7074/13-а

адміністративне провадження №К/9901/9420/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року у складі судді Мартинюка В.Я. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у складі колегії суддів Онишкевич Т.В., Дякович В.П., Попко Я.С. у справі № 813/7074/13-а за позовом Державної податкової інспекції у Кам`янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства», Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області про стягнення податкового боргу,

У С Т А Н О В И В :

17 вересня 2013 року Державна податкова інспекція у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - податковий орган, позивач у справі) звернулася до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» (далі - Підприємство, платник податків, перший відповідач у справі), Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області (далі - міська рада, другий відповідач у справі), у якому просила стягнути податковий борг з комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» шляхом стягнення коштів з банківських рахунків Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області в сумі 382329,86 грн.

24 жовтня 2013 року Львівський окружний адміністративний суд постановою, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року, позов задовольнив повністю, стягнув з Кам'янка-Бузької міської ради податковий борг Комунального підприємства «Управління житлово-комунального підприємства» в сумі 382329 грн. 86 коп. в користь Державного бюджету України.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій висновувалися на аналізі положень підпунктів 14.1.156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пунктів 57.1, 57.3 статті 57, пунктів 95.1, 95.2 статті 95, пунктів 96.1, 96.2, 96.3 статті 96 Податкового кодексу України, встановленні факту відсутності майна боржника, на яке можна звернути стягнення, а також наявності підстав для звернення стягнення податкового боргу за кошти органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває комунальне підприємство або його майно.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, другим відповідачем у справі подана касаційна скарга, в якій міська рада, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанцій.

У касаційній скарзі другий відповідач посилаючись на положення статей 95, 96 Податкового кодексу України, вказує на чітке розрізнення законодавцем процедури стягнення коштів за податковим боргом і погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна такого платника податків, що перебуває у податковій заставі. Заявник касаційної скарги наголошує на наявності у Підприємства обтяжень рухомого майна (податкової застави), зареєстрованого в Державному реєстрі, що спростовує твердження податкового органу про відсутність майна у комунального підприємства. Починаючи з кінця 2013 року триває процедура ліквідації комунального підприємства, про що свідчать дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Від податкового органу заперечення (відзив) на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходили, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналогічні вимоги містять положення статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» зареєстроване 24 вересня 1995 року Камянка-Бузькою районною державною адміністрацією Львівської області, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Засновником комунального підприємства є Камянка-Бузька міська рада. Перебуває на обліку платників податків 24 березня 1995 року за №2552/28-1, що підтверджується довідкою позивача від 02 листопада 2009 року за №69/28-0.

Даний борг в розмірі 382 329 грн. 86 коп. виник із заборгованості:

- по сплаті податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 136484 грн. 00 коп., що підтверджується податковою декларацією з податку на додану вартість за червень 2012 рік на суму 8560 грн. 00 коп., за липень 2007 року на суму 9821 грн. 00 коп., за серпень 2012 року на суму 10257 грн. 00 коп., за вересень 2012 року на суму 10743 грн. 00 коп., за жовтень 2012 року на суму 13663 грн. 00 коп., за листопад 2012 року на суму 13113 грн. 00 коп., за грудень 2012 року на суму 10522 грн. 00 коп., за січень 2013 року на суму 7862 грн. 00 коп., за лютий 2013 року на суму 11060 грн. 00 коп., за березень 2013 року на суму 9770 грн. 00 коп., за квітень 2013 року на суму 9287 грн. 00 коп., за травень 2013 року на суму 10940 грн. 00 коп., за червень 2013 року на суму 10916 грн. 00 коп.;

- по сплаті податкового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб в розмірі 29205 грн. 10 коп., що підтверджується податковою декларацією з плати за землю за 2013 рік на суму 19431 грн. 31 коп. та за 2012 рік на суму 19431 грн. 31 коп. Також, позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.09.2012 року за № на суму 270 грн. 46 коп. та нараховано пеню в розмірі 4 грн. 49 коп.;

- по сплаті податкового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників на суму 216640 грн. 76 коп., що підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 30 березня 2012 року за № на суму 216640 грн. 76 коп.

Наявність податкового боргу, його розмір не є спірним в межах спірних правовідносин. Спірною є процедура його стягнення за кошти органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває комунальне підприємство або його майно.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування норм матеріального права до спірних правовідносин Верховний Суд виходить з наступного.

За положеннями підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Погашення податкового боргу зокрема комунальних підприємств визначено статтею 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Так, пунктом 96.1 цієї статті передбачено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

96.1.1. виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради;

96.1.2. затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу;

96.1.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

96.1.4. прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Відповідно до пункту 96.3. статті 96 Податкового кодексу України, відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 07 червня 2013 року позивач звернувся до Кам'янка-Бузької міської ради у порядку статті 96 Податкового кодексу України з вимогою про прийняття одного з передбачених цією нормою рішень для погашення податкового боргу, проте така залишилася без відповіді. Податковим органом вживалися заходи щодо стягнення податкового боргу. Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій прийняли як доказ відсутності майна у підприємства лист Відділу державної виконавчої служби Кам'янка-Бузького районного управління юстиції від 11 жовтня 2013 року за №09-26/4179 з якого вбачається, що згідно з відповідями Кам`янка-Бузького ВРЕР ДАІ, Управління Держкомзему у Кам`янка-Бузькому районі, КП ЛОР «Червоноградське МБТІ», Укрморрічінспекції, Державіаслужби, майна боржника, на яке можна звернути стягнення не виявлено. Судами також врахований Витяг наданий податковим органом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін), яке вилучено згідно акта опису майна №12 від 13 грудня 2007 року та додано майно згідно акта опису майна №3 від 17 жовтня 2013 року (у відповідності до якого майно у комунального підприємства відсутнє).

При цьому, Суд звертає увагу на наявність Рішення Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області ХХХІХ сесії, VI скликання від 29 жовтня 2013 року № 10, яким підтверджено рішення міської ради від 31 березня 2011 року № 6 в частині припинення юридичної особи - МКП «УЖКГ» вул. Шопена, 5, м. Кам`янка-Бузька, Львівська область, 80400) шляхом ліквідації згідно з Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (а.с.220). Наявність рішення міської ради від 31 березня 2011 року № 6 та рішення від 29 жовтня 2013 року № 10 не встановлювалося судами попередніх інстанцій, не оцінювалися ними з точки зору правових наслідків (підстав) стягнення податкового боргу в порядку пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» з 26 грудня 2013 року перебуває в стані припинення.

Враховуючи межі касаційного перегляду встановлені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд позбавлений можливості прийняти та оцінити ці рішення міської ради.

Про неповне дослідження обставин справи судами попередніх інстанцій зокрема в частині встановлення факту про відсутність у комунального підприємства майна свідчить лист за підписом в.о. начальника Державної податкової інспекції Кам`янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області від 26 травня 2015 року № 2111, в якому є посилання на витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 25 жовтня 2013 року, за яким податковим органом зареєстровано податкову заставу на підставі статей 88, 89 Податкового кодексу України (перелік майна), витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 06 листопада 2013 року, згідно якого податковим органом зареєстровано податкову заставу на певні нежитлові приміщення.

Цей лист податкового органу направлений на адресу Голови Кам`янка-Бузької міської ради вже після ухвалення судових рішень у справі, проте дає підстави для висновку про передчасність висновків судів попередніх інстанцій про доведеність факту відсутності майна комунального підприємства, що доводить встановлення не всіх істотних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи касаційної скарги дають підстави вважати, що при прийнятті рішень судами першої та апеляційної інстанцій порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Кам'янка-Бузькому міської ради Львівської області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року скасувати, а справу № 813/7074/13-а направити на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Р.Ф.Ханова

І.А.Гончарова

І.Я.Олендер