Справа № 804/3452/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2018 року Справа № 804/3452/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа: Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, -
11.05.2018 року Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до фізичної особи ОСОБА_2, третя особа: Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якій просить:
- стягнути суму податкового боргу в розмірі 105 502,73 грн. з платника податку фізичної особи ОСОБА_2.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач має податковий борг з орендної плати з фізичних осіб та податку з нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки в загальній сумі 105 502,73 грн., який утворився внаслідок несплати самостійно задекларованих зобов'язань. Сума боргу не сплачується відповідачем добровільно, а тому підлягає примусовому стягненню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Зазначеною ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача.
Вивчивши матеріали справи, а також з'ясувавши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені наступні факти та обставини.
ФОП ОСОБА_2 перебуває на обліку, як платник податків в Лівобережній ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
У зв'язку із несплатою суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією (самарський район) м. Дніпропетровська на адресу відповідача направлено податкову вимогу форми «Ф» від 10.11.2014 року № 6998-25 про те, що станом на 09.11.2014 року податковий борг становить 25 853,79 грн.
В результаті несплати податку за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів, Лівобережною ОДПІ сформовано та направлено засобами поштового зв'язку на податкову адресу відповідача податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 612/1302 від 05.08.2016 року на суму 916,83 грн.
Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» № 4549-1302 від 19.05.2016 року визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 50 769,86 грн.
Відповідно матеріалам справи, конверти з направленими на податкову адресу відповідача податковою вимогою та податковими повідомленнями-рішеннями не були вручені відповідачу та повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Дніпропетровській області станом на 04.07.2017 року підтверджено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована 25.11.1999 року за адресою: АДРЕСА_2.
Отже, податкова вимога та податкові повідомлення-рішення були направлені контролюючим органом на діючу адресу відповідача.
Оскільки податкова заборгованість не скасована і не списана податковим органом, підтвердження добровільної сплати податкового богу теж не надано, Головне управління ДФС України у Дніпропетровській області звернулось з вимогою про стягнення 105 502,73 грн. у судовому порядку.
Матеріали справи містять копії облікових карток відповідача, згідно яких вищезазначені суми відповідачем не сплачені.
З урахуванням зазначеного, за відповідачем обліковується податкове зобов'язання на загальну суму 105 502,73 грн., яка згідно матеріалам справи на момент розгляду справи залишається відповідачем не сплаченою.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України
Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п.п.16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Статтею 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно ч. 1 ст. 60 Податкового кодексу України, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними.
Відповідно до п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).
Пунктом 95.3 цієї статті визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Відповідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, податковим органом надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 10.11.2014 року № 6998-25 про наявність податкового боргу.
Оскільки відповідачем не надано доказів погашення зазначеного податкового боргу, вказана податкова вимога вважається не відкликаною.
Судом встановлено, що позивачем у порядку передбаченому чинним законодавством нараховано відповідачу податкове зобов'язання на загальну суму 105 502,73 грн.
Проте, у встановлений строк відповідачем зазначене у податкових повідомленнях-рішеннях податкове зобов'язання не виконано, тому вважається податковим боргом.
Доказів добровільного погашення податкового зобов'язання чи оскарження відповідачем вищезазначеної податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень в адміністративному чи судовому порядку матеріали справи не містять.
Таким чином заборгованість по сплаті податків є узгодженою, вона не скасована і не списана податковим органом.
Оскільки, з моменту надіслання (вручення) відповідачу податкової вимоги строк передбачений законодавством для стягнення коштів та продаж майна платника податків настав, податковий орган мав підстави для стягнення податкового боргу.
Враховуючи наявність податкового боргу та відсутність доказів його добровільного погашення, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 105 502,73 грн. та їх задоволення.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Враховуючи, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку про задоволення позову.
З урахуванням зазначеного, позов Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи ОСОБА_2, третя особа: Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу підлягає задоволенню та стягненню податкового боргу з фізичної особи ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави в сумі 105 502,73 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до платіжного доручення № 627 від 26.03.2018р. за подання адміністративного позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок), який у повному розмірі зараховано до бюджету.
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони суб'єкта владних повноважень, з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Згідно положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, Судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з фізичної особи ОСОБА_2 податковий борг в розмірі 105 502,73 грн.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський