Справа № 2040/5870/18
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 жовтня 2018 р. справа № 2040/5870/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання - Поволяєвій К.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Саєнко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 18.04.2018 року та № від 18.04.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 05.03.2018 по 27.03.2018 року контролюючим проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017 р. За наслідками проведеної перевірки складено акт від 03.04.2018 року №1203/20-40-13-15/НОМЕР_1, згідно висновків якого встановлено порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 п.177.2, 177.4 ст.177, п.п. 177.5.3. п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п. 16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України. За наслідками розгляду вказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області 18.04.2018 року були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення. Відповідач виходив з того, що позивачем у ІV кв. 2015 р. та у І-ІІІ кв. 2016 р. (на протязі перебування на загальній системі оподаткування) до складу витрат неправомірно включено орендну плату за землю в сумі 196286,18 грн., що на думку відповідача призвело до заниження чистого оподаткованого доходу у ІV кв. 2015 р. на загальну суму 52 860.37 грн., у І-ІІІ кв. 2016 р на загальну суму 143 425,81 грн., всього за 2015-2016 р.р. відповідачем встановлено заниження у сумі 196 286,18 грн. При цьому згідно з підпунктом 177.4.4. пункту 177.4. статті 177 Податкового Кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах . 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких, зокрема, відносяться витрати на оплату оренди. Позивач зазначив, що законодавчо не встановлено ані у цьому пункті, ані у будь-якій іншій нормі Податкового кодексу України обмежень щодо різновиду оренди, сплата якої відноситься до інших витрат (наприклад, оренда землі). Єдиною виключною нормою, яка прямо забороняє включати до витрат, є норма щодо витрат, не пов'язаних з провадженням господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, та документально не підтверджених витрат (п.п. 177.4.5 гі. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України). Отже, безпідставне, на думку позивача, збільшення відповідачем чистого оподаткованого доходу у ІV кв. 2015 р. та у 1-111 кв. 2016 р на загальну суму 196 286,18 гри. обумовлює безпідставне донарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору і застосування штрафних (фінансових) санкцій. З огляду на викладене позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Через канцелярію суду 21.08.2018 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством, оскаржувані рішення прийняті за наслідками встановлених актом перевірки порушень податкового законодавства. Представник відповідача зазначив, що оскільки орендна плата є обов'язковим платежем, який справляється у формі загальнодержавного податку та сплачується фізичною особою - підприємцем орендарем за користування земельною ділянкою державної і комунальної власності, ця сума не включається до витрат підприємницької діяльності.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій підтримав правову позицію, викладену у адміністративному позові.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 15.01.1997 року, перебуває на обліку в Східній ОДПІ м.Харкова, як платник ПДВ не реєструвався.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.41.1 ст.41. п.61.1 п.61.2 ст. 61, п.п.62.1.3 п.62.1 ст 62, п.п.75.1.2 п.75.1 ст75, ст.77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, ст.13 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнооов'язкове державне соціальне страхування», наказу Головного управління ДФС у Харківській області №937 від 12.02.2018 року та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на 2018 рік, в період з 05.03.2018 по 27.03.2018 року фахівцями контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_3, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017 року.

За наслідками вказаної перевірки складено акт від 03.04.2018 року №31203/20-40-13-15/НОМЕР_1, яким встановлено порушення з боку позивача:

- п. 177.2, 177.4 ст. 177 , п.п.177.5.3, п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податкового зобов'язання за ІV кв. 2015 р. - І-ІІІ кв. 2016 р. з податку на доходи фізичних осіб у сумі 346667,82 грн., в тому числі по звітних (податкових) періодах: за ІV кв. 2015 р. на суму 8851,18 грн., за І-ІІІ кв. 2016 р. на суму 25816,64 грн.;

- абз.1 п.2ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого встановлено заниження сум страхових внесків від суми чистого доходу за 2015-2016 рр. у сумі 50236,15 грн.,

- порушення п. 16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з військового збору з сум чистого оподаткованого доходу за ІV кв. 2015 р. - І-ІІІ кв. 2016 р. у сумі 2944,29 грн.

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки податковим органом було прийнято наступні рішення: податкове повідомлення-рішення від 18.04.2018р. №; податкове повідомлення-рішення від 18.04.2018р. №; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.04.2018р. №Ф-, відповідно до якої позивачу нараховано недоїмку з єдиного соціального внеску в загальному розмірі 50236,15 грн; рішення № від 18.04.2018 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого позивачу нараховано штрафні санкції в розмірі11922,08 грн.

В межах даної справи позивачем оскаржуються виключно податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 18.04.2018 року та № від 18.04.2018 року.

Позивач скористався правом адміністративного оскарження прийнятих відносно нього податкових повідомлень-рішень та направив скаргу до Державної фіскальної служби України. 10.07.2018 року Державною фіскальною службою України було прийнято рішення №9940/Г/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду його скарги, яким вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

З акту перевірки вбачається, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 здійснює господарську діяльність з оптової торгівлі квітами та рослинами (вид економічної діяльності - 46.22); з надання ландшафтних послуг (вид економічної діяльності - 81.30) з надання в оренду й експлуатацію власного або орендованого нерухомого майна (вид економічної діяльності - 68.20).

Судом встановлено, що позивачем з Харківською міською радою було укладено договори оренди земельних ділянок: №00539 від 19.03.2012 р. про надання в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,2058 га, розташовану за адресою АДРЕСА_2 та №00538 від 19.03.2012 про надання в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,431 га, розташовану за адресою АДРЕСА_3 з цільовим призначенням: для будівництва та експлуатації та обслуговування будівель і споруд.

Позивач здійснював сплату земельного податку у відповідності з нормами чинного законодавства України на підставі щорічної податкової декларації на поточний рік, з розбивкою річної суми рівними, частками за місяцями (п.286.2. ст.286 Податкового кодексу України ).

З приводу встановлених актом перевірки порушень суд зазначає, що контролюючий орган встановлюючи порушення позивачем вимог податкового та іншого законодавства, які відображено в акті податкової перевірки від 03.04.2018р. №31203/20-40-13-15/НОМЕР_1, виходив з того, що позивачем у ІV кв. 2015 р. - І-ІІІ кв. 2016 р. до складу витрат неправомірно включено орендну плату за землю в сумі 196286,18 грн., що на думку податкового органу призвело до заниження чистого оподаткованого доходу у ІV кв. 2015 р. на загальну суму 52860,37 грн. та у І-ІІІ кв.2016 на загальну суму 143425,81 грн. чим порушено вимоги п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України .

Згідно з положеннями п.п. 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата - це обов'язків платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п. 14.1.136 ст. 14 Податкового кодексу України), підставою для нарахування орендної плати на земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України), а платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень ст. 177 Податкового кодексу України, перелік витрат, що пов'язані із веденням платником податків господарської діяльності не містить сплачених податків, зборів (крім суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) фізичною особою-підприємцем та оскільки орендна плата є обов'язковим платежем, який справляється у формі загальнодержавного податку та сплачується фізичною особою - підприємцем - орендарем за користування земельною ділянкою державної і комунальної власності, ця сума не включається до валових витрат підприємницької діяльності.

Стаття 177 Податкового кодексу України регламентує оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Зазначений перелік витрат є виключеним та розширеному тлумаченню не підлягає.

За таких обставин, відсутні правові підстави для включення фізичною особою-підприємцем до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, сплачених сум обов'язкових платежів за користування наданими в оренду земельними ділянками державної і комунальної власності.

Таким чином, суд приходить до висновку про об'єктивність твердження контролюючого органу про неправомірність включення позивачем до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, сплачених сум орендної плати за договорами оренди землі, укладеним з Харківською міською радою.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.05.2018 року по справі №809/674/17.

Відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

При цьому суд наголошує, що позивачем не наведено та не надано жодного доказу в спростування висновків акту перевірки. Під час розгляду справи судом встановлено, що висновки акту перевірки ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених контролюючим органом.

З огляду на те, що позивач не спростовує встановлених актом перевірки порушень, суд приходить до висновку про обґрунтованість прийняття Головним управлінням ДФС України спірних податкових повідомлень - рішень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 18.04.2018 року та № від 18.04.2018 року винесені контролюючим органом на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23.10.2018 року.

Суддя Біленський О.О.