Справа № 337/5197/17
Суддя: Нещеретна Л. М.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018р. Хортицькийрайонний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючогосудді ОСОБА_1

за участю секретаря Шварцер Г.М.

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1, до інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП в м.Запоріжжі ДПП ОСОБА_3, місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Перемоги, б.96, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

18.12.2017р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 21.09.2017р. відповідачем винесена постанова АР № 047800 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2ст.122, ст.125, ч.1 ст.126, ч.2 ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. за те, що він нібито на перехресті вул.Задніпровська пр.Юбілений м.Запоріжжя в порушення п.9.2бПДР перед поворотом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, а також в порушення п.31.1 ПДР здійснив рух на автомобілі з непрацюючими задніми стоп-сигналами при натисканні на гальма, а також в порушення п.2.1а, 2.1б ПДР на вимогу працівника поліції не надав для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Він був не згодний з вказаною постановою і оскаржив її начальнику УПП у м.Запоріжжі ДПП, який розглянувши його скаргу, рішенням №345 від 13.10.2017р. скасував вказану постанову і направив справу на новий розгляд.

20.11.2017р. відповідачем за результатами нового розгляду винесена постанова АР № 389871 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121, ч.2ст.122, ст.125, ч.1 ст.126, ч.2 ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. за те, що він 21.09.2017 р. в 15.54 год., рухаючись по прибудинковій території по вул.Василя Сергієнко,30 м.Запоріжжя в порушення п.9.2а,9.2б ПДР не ввімкнув покажчик правового повороту при зміні напрямку руху чи зупинці, в порушення п.31.1, 31.3б ПДР здійснив рух на автомобілі з непрацюючими задніми стоп-сигналами на транспортному засобі, який не пройшов обовязкового технічного контролю, а також в порушення п.2.1а, 2.1б ПДР на вимогу працівника поліції не надав для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Він знов таки був не згодний з вказаною постановою, направив скаргу начальнику УПП м.Запоріжжя ДПП, але його скарга була залишена без задоволення, про що він дізнався 12.12.2017р., отримавши рекомендований лист. У звязку з цим він змушений звернутися до суду і вважає, що строк звернення до суду з даним позовом пропущений ним з поважних причин і підлягає поновленню.

Вважає, що постанова від 20.11.2017р. про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною, оскільки він не вчинював зазначені правопорушення. Так, він здійснював зупинку з дотриманням п.9.3 ПДР у разі несправності світлових покажчиків повороту, зупинки сигнали подаються рукою. Цей факт підтверджується відеозаписом, який надав йому відповідач при повторному розгляді справи. При повторному розгляді справи відповідач взагалі на вимагав надати йому документи, зазначені в п.2.1а, 2.1б. Його доводи про те, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обовязковому технічному нагляду не підлягають вантажні автомобілі незалежно від форм власності вантажопідьємнісю до 3.5 тонн, відповідач проігнорував. Його доводи щодо відсутності доказів вчинення ним вказаних порушень, пояснення свідків відповідач при розгляді справи проігнорував, при винесенні постанови керувався лише своїми амбіціями. Також були проігноровані його права, відповідач не дав йому можливості скористатися юридичною допомогою, запросити свідка, не вирішив клопотання про перенесення розгляду справи.

Просить визнати поважними причину пропуску строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення та поновити його, визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та скасувати постанову АР № 389871від 20.11.2017р. про накладання адміністративного стягнення за за ч.3 ст.121, ч.2ст.122, ст.125, ч.1 ст.126, ч.2 ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 з позовом не згоден, суду пояснив, що відносно ОСОБА_2 було складено протокол за порушення правил дорожнього руху, так як він рухаючись на автомобілі не ввімкнув показчик повороту, здійснював рух з непрацюючими стоп-сигналами на транспортному засобі, на вимогу працівника поліції не надав документи.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що постановою інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП в м.Запоріжжі ДПП ОСОБА_3 АР № 047800 21.09.2017р. позивач ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ст.125, ч.1 ст.126, ч.2 ст.36КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. за те, що він на перехресті вул.Задніпровська пр.Юбілений м.Запоріжжя в порушення п.9.2б ПДР перед поворотом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, а також в порушення п.31.1 ПДР здійснив рух на автомобілі з непрацюючими задніми стоп-сигналами при натисканні на гальма, а також в порушення п.2.1а, 2.1б ПДР на вимогу працівника поліції не надав для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Рішенням начальника УПП у м.Запоріжжі ДПП №345 від 13.10.2017р. за скаргою позивача ОСОБА_2 від 02.10.2017р. вказана постанова скасована, справа направлена на новий розгляд.

20.11.2017р. інспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП в м.Запоріжжі ДПП ОСОБА_3 за результатами нового розгляду винесена постанова АР № 389871 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121, ч.2ст.122, ст.125, ч.1 ст.126, ч.2 ст.36КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. за те, що він 21.09.2017р. в 15.54 год., рухаючись по прибудинковій території по вул.Василя Сергієнко,30 м.Запоріжжя в порушення п.9.2а,9.2б ПДР не ввімкнув покажчик правового повороту при зміні напрямку руху чи зупинці, в порушення п.31.1, 31.3б ПДР здійснив рух на автомобілі з непрацюючими задніми стоп-сигналами на транспортному засобі, який не пройшов обовязкового технічного контролю, а також в порушення п.2.1а, 2.1б ПДР на вимогу працівника поліції не надав для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Листом начальника УПП в м.Запоріжжі ДПП від 07.12.2017р. позивач ОСОБА_2 повідомлений про те, що його скарга на зазначену вище постанову залишена без задоволення.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням та 18.12.2017р. звернувся до суду з даним позовом, заявивши клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Вирішуючи таке клопотання, суд виходить з того, що відповідно до ч.1,2 ст.122 КАС України адміністративний позовможе бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, згідно з ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

За правилами ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини, на які посилається позивач ОСОБА_2 оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, винесеної інспектором поліції, вищестоящій посадовій особі УПП в м.Запоріжжі ДПП, що передбачено ст.288КУпАП, отримання відповіді щодо результатів розгляду скарги поштовим відправленням, суд вважає, що причини пропуску строку для звернення з даним адміністративним позовом є поважними, у звязку з чим клопотання позивача слід задовольнити та поновити йому строк для подання даного позову.

Вирішуючи справу по суті спору, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючивсім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесіприйняттярішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхпосадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцненнязаконності (ст.245КупАП).

Згідно ст.251 КУпАП передбачено, щодоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, щомаютьфункції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чивинна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У звязку із застосуванням даного принципу сааме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.9,77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїхдоказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121КУпАП (керування транспортним засобом, що підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - порушення п.31.3б Правил дорожнього руху), за ч.2 ст.122КУпАП (порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку - порушення п.9.2а, 9.2б ПДР), за ст.125КУпАП (інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст.121-128, ч.1 і 2 ст.129, ст.139,140 цього кодексу, - порушення п.31.1 ПДР), за ч.1 ст.126КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів порушення п.2.4аПДР).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2. обґрунтовує свої вимоги тим, що в його діях немає складу вказаних адміністративних правопорушень, відповідач виніс оскаржувану постанову без оцінки належних та допустимих доказів, їх взагалі не зібрав.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини даної справи, оцінивши наявні докази, суд вважає доводи позивача ОСОБА_2 такими, що заслуговують на увагу.

Так, в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 не заперечував, що в зазначений день та час керував автомобілем, на якому були несправні задні стоп-сигнали (сигнали гальмування). При цьому, пояснив, що виявив дану несправність безпосередньо перед цим і їхав на СТО саме з метою усунення цієї несправності.

В даному випадку суд виходить з того, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій, зокрема, зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, стежити за технічним станом транспортного засобу (пп.а,б п.2.3 ПДР).

Згідно з п.31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

П.31.4ПДР визначає випадки, коли експлуатація транспортних засобів забороняється за наявності технічних несправностей, а саме, п.31.4.1 - гальмової системи, п.31.4.2 рульового керування, п.3.1.4.3. зовнішніх світлових приладів, п.31.4.4 -склоочисників і склообмивачів вітрового скла, п.3.1.4.5 колес та шин, п.31.4.6. двигуна, п.31.4.7. інших елементів конструкції.

Виходячи з аналізу вказаних вимог, суд вважає, що ПДР в обовязковому порядку не забороняють експлуатацію транспортних засобів у випадку технічної несправності задніх стоп-сигналів або сигналів гальмування, які відповідно до п.9.1 ПДР є попереджувальними сигналами.

Це узгоджується і з вимогами п.9.3 ПДР, відповідно до якого, у разі відсутності або несправності сигналів гальмування такий сигнал подається лівою або правою рукою, піднятою вгору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач невірно оцінив фактичні обставини справи та прийшов до висновку про порушення позивачем п.31.1 ПДР - керування транспортним засобом з непрацюючими задніми стоп-сигналами при натисканні на гальма і відповідно про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125КУпАП. Суд вважає, що в даному випадку позивач такого правопорушення не допускав, оскільки керування автомобілем з непрацюючими сигналами гальмування згідно з п.31.1 ПДР, на який послався відповідач, не заборонено, таке керування повинно відбуватись з дотриманням вимог п.9.3 ПДР подання сигналу рукою.

Крім того, позивач категорично заперечує наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126КУпАП, зазначаючи, що таких порушень не допускав у звязку з несправностями задніх стоп-сигналів подав попереджувальний сигнал повороту при зміні напрямку руху та зупинці рукою, як це передбачено п.9.3 ПДР, після зупинки на вимогу поліцейського предявив посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль.

Як вже зазначалось вище, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, оцінивши обставини справи, суд вважає недоведеним з боку відповідача факту наявності в діях позивача вказаних адміністративних правопорушень.

Так, в порушення вимог ст.9,77 КАС України, ст.251,252,280 КУпАПвідповідач не подав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виявлення ним порушення позивачем п.9.2 ПДР неподання попереджувального сигналу при зміні напрямку руху чи зупинці та п.2.4.аПДР непредявлення посвідчення водія та реєстраційного документу на автомобіль, що передбачено диспозиціями відповідноч.2 ст.122 та ч.1 ст.126КУпАПяк склад відповідних адміністративних правопорушень.

За вказаних обставин факт порушення позивачемп.9.2 ПДР та п.2.4аПДРобєктивними і беззаперечними доказами недоведений, що свідчить про фактичну відсутність в його діях складу зазначених вище адміністративних правопорушень та незаконність і безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Отже, суд вважає, що рішення відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ст.125, ч.1 ст.126КУпАП прийнято в порушення вимог ст.19 Конституції України, ст.7,245,252,280 КУпАП, в силу чого не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України і є незаконним.

Крім того, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121КУпАП за те, що в порушення п.31.1бПДР керував транспортним засобом, який не пройшов обов'язкового технічного контролю.

Суд виходить з того, що відповідно до ст.35 Закону України «Про дорожній рух» обов'язковому технічному контролю, зокрема, не підлягають вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ГАЗ 3302-414, державний номер НОМЕР_1, вказаний автомобіль є загальним вантажним з малотоннажним фургоном, повна маса 3500кг., маса без навантаження 2100кг., рік випуску - 2007 (арк..16).

В судовому засіданні позивач не заперечував, що дійсно керований ним автомобіль не пройшов обовязкового технічного контролю, оскільки підпадає під дію п.2 ст.35Закону України «Про дорожній рух».

Однак, суд вважає доводи позивача безпідставними. Як встановлено судом, вказаний автомобіль є вантажним і підлягає обов'язковому технічному контролю кожні два роки. Доказів проходження такого контролю позивач при зупинці автомобілями поліцейським не надав, тому відповідач прийшов до вірного висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121КУпАП,і накладання на нього адміністративного стягнення за це правопорушення.

Разом з тим, враховуючи, що оскаржуваною постановою від 20.11.2017р. на позивача накладено адміністративне стягнення згідно з вимогами ст.36КУпАП за сукупністю ч.3 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125, ч.1 ст.126КУпАП, однак суд прийшов до висновку про незаконність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ст.125, ч.1 ст.126КУпАП, беручи до уваги, що за змістом ст.286 КАС України у суду відсутні повноваження щодо зміни постанови субєкта владних повноважень, суд вважає необхідним постанову інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП в м.Запоріжжі ДПП ОСОБА_3О АР № 389871 від 20.11.2017р. скасувати.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_4 слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 9, 245, 222, 268, 276, 278, 279, 283 КУпАП, ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 121, 122, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП в м.Запоріжжі ДПП ОСОБА_3 про визнання дій проти правними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону УПП в м.Запоріжжі ДПП ОСОБА_3О АР № 389871 від 20.11.2017р. про накладання на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.3 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125, ч.1 ст.126, ст.36КУпАПу вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду (49005, м.Дніпро, вул.Василя Жуковського, 23) через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з її постановлення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Нещеретна