Справа № 214/1430/18
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/1430/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 жовтня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Улятовській М.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю відповідача - Новицького Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в Кривий Ріг Новицького Юрія Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в Кривий Ріг Новицького Ю.Ю. (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2018 року серія ЕАА № 304092, винесену інспектором роти №3 батальйону №3 УПП в Кривий Ріг Новицьким Ю.Ю. відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП; справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову наводить наступне. Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2018 року він, позивач, скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, а саме те, що керував автомобілем марки «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «Мерседес»), 23 лютого 2018 року по вул. Кокчетавській о 09-04 год., під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку не обладнаним технічними пристроями, що дозволяють вести перемовини без допомоги рук, чим порушив вимоги п. 2.9 д) ПДР України і на нього накладено стягнення у вигляді 425 гривень штрафу. З постановою не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував. Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є протиправними. Вказує, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що постанова складалася інспектором без врахування його, позивача, зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, тобто факт порушення оснований на припущеннях, протокол про адміністративне правопорушення не складався. Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за такс адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 ст. 283, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. З ст. 283 КУпАП). В оскаржуваній постанові зазначено, що ця постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до вимог пункту 5 розділу IV Інструкції Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у формі, затвердженій додатком 5 вказаної Інструкції, і заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї ж Інструкції. Вказує, що форма постанови, що оскаржується, не відповідає формі, затвердженій вказаною Інструкцією (додаток 5), а бланк постанови не відповідає Технічному опису бланка постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженому цією ж Інструкцією (додаток 12). В порушення вимог ст. ст. 251, 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення. Дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо суперечить приписам правових норм та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України». Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи. Разом з тим, ст. 276 вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою, де розташоване управління патрульної поліції. Проте, інспектор патрульної поліції положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Зазначає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив його, позивача, права та не дав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Після висловлення звинувачень, інспектор пішов до свого патрульного автомобілю, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Наполягає, що своїми діями, інспектор патрульної поліції грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП. Вважає, що дії, вчинені інспектором патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати неправомірними, а постанову від 23.02.2018 року серія ЕАА № 304092 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП слід вважати як винесену бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення моїх прав, а тому її слід скасувати. Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та зміст позову. Також пояснив, що по мобільному телефону дійсно розмовляв, але це було на під час руху, а коли стояв на перехресті.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. При цьому пояснив, що особисто він в патрульному автомобілі рухався назустріч позивачу, бачив, що після початку руху позивач, керуючи автомобілем, розмовляв по мобільному телефону. Також зазначив, що права ОСОБА_1 роз'яснив до винесення постанови. Після огляду наданого ним суду диску, пояснив, що на запису погано видно водія, визначити, що водій розмовляє по телефону, також важко. Крім того, відповідач надав відзив, в якому просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції наводить наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до 2.9 (д) ПДР, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання). Так мною, під час патрулювання в м. Кривому Розі по вул. Кокчетавській, був помічений транспортний засіб «Mерседес», водій якого під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку не обладнаним технічними пристроями, що дозволяють вести перемовини без допомоги рук, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Він, відповідач, підійшов до водія автомобіля представилася згідно з п.3 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" було повідомлено про причину зупинки. Позивач відразу попросив пред'явити докази. Після чого він, відповідач, надав позивачу відео доказ, а саме факт керування транспортним засобом, запропонував позивачу надати для перевірки водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Вказує, що під час розгляду справи позивач погодившись з вчиненим правопорушенням запропонував його просто попередити на що пояснив, що санкцією даної статті не передбачено такий вид стягнення як попередження. Звертає увагу на те, що в своєму позові позивач не заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а посилається лише на порушення норм процесуального права. Вказує, що доказом скоєння правопорушення є відеозапис з персонального відео реєстратору та відео з нагрудного відео реєстратору поліцейського на якому зафіксовано усні пояснення позивача, а саме: на відео № …0297 на 02.57 хв. позивач після перегляду відео запропонував його просто попередити та не накладати на нього штраф. Вказує, що позивач намагаючись уникнути відповідальності почав пропонувати не притягати його до адміністративної відповідальності оскільки він колишній працівник поліції. Після з'ясування усіх фактичних даних, була встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП , а саме користування засобами зв'язку не обладнаним технічними пристроями, що дозволяють вести перемовини без допомоги рук під час керування т/з, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказує, що за результатами розгляду адміністративної справи законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 304092 від 23.02.2018 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП. Позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП, що також зафіксовано на відео № ….0891 на 02.40 хв. Наполягає, що вищезазначені вимоги закону, як суб'єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. При винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушувала норм процесуального права. Не погоджується з доводами про неправомірність розгляду справи на місці вчинення правопорушення. Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до статті 31 цього Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Частиною 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення. Відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395). Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р.III Інструкції № 1395). Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.(що відповідає ч.6 ст. 276 КУпАП в якій вказано, що Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме на місці вчинення правопорушення). Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у мене, як посадової особи Національної поліції, повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Наполягає, що аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення. Вказує, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Наполягає, що доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.4), посвідчення (а.с.5), заява (а.с.36, 40), фото (а.с.37-39).

Також судом оглянутий диск (а.с.32), на якому маються 3 файли з відеозаписами. На файлі з назвою «правопорушення» видно дільницю дороги, по якій рухається оператор. Також видно автомобіль «Мерседес», який стоїть на перехресті, а потім починає рух назустріч оператору. Коли автомобіль «Мерседес» перебуває в безпосередній близькості від оператора, на зображенні не видно хто саме перебуває в автомобілі та що ця особа робить.

На файлі з останніми цифрами «297» мається зображення автомобіля «Мерседес», в якому за кермом знаходиться позивач. Видно, як до позивача підходить жінка-поліцейський, ОСОБА_1 тримає в руці мобільний телефон. Далі на екрані видно, як позивачу демонструється запис на пристрої. Під час розмови чутно, як позивач запропонував його попередити та пропонував не притягати його до адміністративної відповідальності, оскільки він колишній працівник поліції.

На файлі з останніми цифрами «891» мається зображення автомобіля, в якому перебуває позивач. Коли на екрані маються цифри 09:16 чутно, як жіночій голос роз'яснює права.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказами: постанову (а.с.4), посвідчення (а.с.5), запис на диску (а.с.32), заяву (а.с.36, 40), фото (а.с.37-39), так як вони стосуються факту накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає неналежним доказом посвідчення (а.с.5), так як воно ані прямо, ані непрямо, не стосується обставин справи.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає допустимими доказами: постанову (а.с.4), посвідчення (а.с.5), заяву (а.с.36, 40), диск (а.с.32), фото (а.с.37-39), посвідчення (а.с.5), так як вони одержані з дотриманням вимог КАС України.

Згідно ст. 75 КАС України, посвідчення (а.с.5), запис на диску (а.с.32), заяву (а.с.36, 40), фото (а.с.37-39), суд вважає достовірними доказами.

Пояснення позивача про те, що йому до винесення постанови не були роз'яснені права, узгоджується з відеозаписом та відповідачем не спростовані, а тому суд вважає ці пояснення достовірними. Пояснення позивача про те, що він під час руху не розмовляв по мобільному телефону, не спростовані змістом відеозаписом та поясненнями відповідача, а тому суд вважає ці пояснення достовірними.

Пояснення відповідача про те, що він роз'яснив права позивачу до винесення постанови, спростовуються змістом відеозапису, оскільки відповідально до запису права були роз'яснені о 9 год. 16 хв., а постанова винесена о 9 год. 10 хв., а тому суд їх вважає недостовірними.

На підставі ст. 76 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

23 лютого 2018 року, позивач, керуючи автомобілем «Мерседес», рухався по вул. Кокчетавській та при зупинці на перехресті розмовляв по мобільному телефону, під час подальшого руху по телефону не розмовляв. Вказані обставини встановлені поясненнями позивача, які не спростовані відповідачем, дослідженими судом доказами.

23 лютого 2018 року о 9 год. 10 хв. інспектором відносно позивача була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП за те, що позивач, під час руху користувався засобом зв'язку, чим порушив вимоги п. 2.9 д Правил дорожнього руху. До винесення постанови права позивачу роз'яснені не були. Вказані обставини встановлені поясненнями позивача, постановою (а.с.4), записами (а.с32).

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічному пристроями, що дозволять вести перемови без допомоги рук. Пункт 2.9. д Правил заборонено під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання). Судом встановлено, що позивач під час руху не користувався засобом зв'язку. Тому, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, діяв всупереч вимогам ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин, вирішив справу в порушення вимог закону.

Відповідно до ст.245 ч.2 п.2 КАС України, у разі задоволення позову, суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт.

Згідно до ст. 293 КУпАП, орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, має повноваження скасувати постанову і закрити справу. Відповідно до ст. 247 КУпАП, розпочате провадження по справі про адміністративне правопорушення може бути закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови, не було встановлено підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому є підстави для закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд також враховує, що відповідач не довів правомірність прийняття ним оскаржуваної постанови.

Дійшовши до переконання, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор діяв з порушенням вказаних вимог КУпАП, суд вважає, що інспектор притягнув позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано. Отже винесена інспектором постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 9, 73-77, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в Кривий Ріг Новицького Юрія Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі - задовольнити повністю.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2018 року серія ЕАА № 304092, винесену інспектором роти №3 батальйону №3 УПП в Кривий Ріг Новицьким Юрієм Юрійовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів, з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов