Справа № 826/9167/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 жовтня 2018 року №826/9167/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомпідприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна"
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2014 №,

за участю:

представника позивача - Журавльова О.С.,

представника відповідача - Бурян М.В.,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 жовтня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство з іноземними інвестиціями "Лукойл Україна" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2014 №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Санін Б.В.) від 07.10.2014 у справі №826/9167/14 в задоволенні позовних вимог підприємства з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2014 №826/9167/14 апеляційну скаргу підприємства з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» - залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2014 - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.03.2015 №К/800/987/15 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2014 скасовано, справу №826/9167/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розгляд справи здійснено із врахуванням частини п'ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 18.04.2014 №415/28-10-37-20/30603572, прийняло податкове повідомлення-рішення від 08.05.2014 №.

Також, під час судового розгляду справи позивач надав суду докази щодо зміни назви позивача з підприємства з іноземними інвестиціями "Лукойл - Україна" на підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" та просив суд закрити провадження у справі, з огляду на наявність рішення суду щодо застосування податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню від 08.05.2014 №.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що висновки акта перевірки від 18.04.2014 №415/28-10-37-20/30603572 є обґрунтованими та, відповідно, податкове повідомлення-рішення є правомірним. Також відповідач проти закриття провадження у справі заперечував.

В судовому засіданні 06.07.2015 належним позивачем по справі визначено підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2015 зупинено провадження в адміністративній справі №826/9167/14 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №826/11784/15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2017 поновлено провадження в адміністративній справі №826/9167/14 та призначено справу до судового розгляду.

Під час судового розгляду справи судом оголошувалась перерва, також розгляд справи відкладався у відповідності із приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні 11.10.2018 було визначено належним відповідачем по справі - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування підприємством з іноземними інвестиціями "Лукойл - Україна" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань наступних звітних періодів за січень 2014 року.

Перевіркою встановлено наступні порушення підприємством з іноземними інвестиціями "Лукойл Україна":

- пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.3 та пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту за грудень 2013 року на суму податку на додану вартість у розмірі 12 673 037, 00 грн., за січень 2014 року на суму податку на додану вартість в розмірі 16 268 985, 00 грн.;

- пункту 200.1, пункту 200.2 та пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за грудень 2013 року по рядку 19 на загальну суму 12 673 037, 00 грн., внаслідок чого невірно визначена сума по рядку 20.2 зарахування від'ємного значення різниці за грудень 2013 року до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду: січень 2014 року та завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за січень 2014 року по рядку 19 на загальну суму 15 403 958, 00 грн.;

- пункту 200.1 та пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за січень 2014 року по рядку 18 на загальну суму 865 027, 00 грн.;

- пункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2014 року в розмірі 13 538 064, 00 грн., яке підлягає зменшенню.

За наслідками перевірки Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників складено акт від 18.04.2014 №415/28-10-37-20/30603572 (далі - Акт перевірки) та прийнято податкове повідомлення-рішення за формою «В1» від 08.05.2014 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 20 307 096, 00 грн. (з яких 13 538 064, 00 грн. - сума завищення бюджетного відшкодування (відшкодовано на момент перевірки) та 6 769 032,00 грн. - штрафні санкції).

Підприємство з іноземними інвестиціями "Лукойл Україна", не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2014 у справі №826/9167/14 в задоволенні позовних вимог підприємства з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» було відмовлено в повному обсязі.

Також, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2014 №826/9167/14 апеляційну скаргу підприємства з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» - залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2014 - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.03.2015 №К/800/987/15 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2014 скасовано, справу №826/9167/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим, позивач 25.03.2015 звернувся до контролюючого органу із заявою про намір досягнення податкового компромісу, у якій повідомив про намір досягнення податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню від 08.05.2014 №.

Вказана заява була отримана відповідачем 25.03.2015, що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції.

В матеріалах справи наявна копія платіжного доручення від 26.03.2015 №297306 відповідно до якого підприємством з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» було сплачено 5% від суми визначеної податковим повідомленням-рішенням від 08.05.2014 №, а саме: 676 904,00 грн.

За результатом розгляду заяви про намір досягнення податкового компромісу від 25.03.2015 №678 відповідач прийняв рішення від 08.04.2015 №9821/10/28-10-37-20-16 про відмову у застосуванні податкового компромісу по податковому повідомленню рішенню форми «В1» від 08.05.2014 №.

Не погоджуючись з такою відмовою контролюючого органу, позивач оскаржив її до суду.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2015 позов підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» задоволено повністю. Суд постановив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 08.04.2015 №8921/10/28-10-37-20-16 про відмову у застосуванні податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню форми «В1» від 08.05.2014 №;

- визнати протиправним та скасувати рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 28.04.2015 №10708/10-28-10-37-20-16 про відмову у застосуванні податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню форми «В1» від 08.05.2014 №;

- зобов'язати Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників відобразити у інтегрованій картці підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» за платежем «податок на додану вартість» узгодження податкових зобов'язань підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» за податковим повідомленням-рішенням форми «В1» від 08.05.2014 № у розмірі 13 538 064,00 грн. та досягнення податкового компромісу за податковим повідомленням-рішенням форми «В1» від 08.05.2014 № шляхом відображення нарахувань в розмірі 676 904,00 грн. (5% від суми податкового зобов'язання).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 №826/11784/15 апеляційну скаргу Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників - залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2015 - без змін.

Також, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.03.2016 касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників - залишено без задоволення.

Так, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 підрозділу 9-2 перехідних положень Податкового кодексу України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Пунктом 2 підрозділу 9-2 перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується. Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Відповідно до пункту 7 підрозділу 9-2 перехідних положень Податкового кодексу України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Разом з тим, згідно з пунктом 8 підрозділу 9-2 перехідних положень Податкового кодексу України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було сплачено податкове зобов'язання у розмірі 5% від суми визначеної податковим повідомленням-рішенням від 08.05.2014 №, а саме: 676 904,00 грн. Вказане також встановлено судовими рішеннями по справі №826/11784/15, а також встановлено досягнення податкового компромісу за податковим повідомленням-рішенням форми «В1» від 08.05.2014 № шляхом відображення нарахувань в розмірі 676 904,00 грн. (5% від суми податкового зобов'язання).

Тобто, виходячи з вищезазначених норм Податкового кодекс України, а також беручи до уваги рішення судів в адміністративній справі №826/11784/15, позивачем було визнано суму податкового зобов'язання за спірним податковим повідомленням-рішенням, як наслідок, таке податкове повідомлення-рішення є узгодженим, що позивачем не заперечувалось.

Так, позивач у судовому засіданні 11.10.2018 просив закрити провадження у справі №826/9167/14, однак відповідач проти закриття провадження у справі заперечував.

Відтак, зважаючи на те, що позивачем шляхом подання до контролюючого органу заяви про намір досягнення податкового компромісу, було узгоджено податкове зобов'язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 08.05.2014 №, суд приходить до висновку, що позовні вимоги наразі є неактуальними, разом з тим, відповідач проти закриття провадження у справі заперечував, а отже в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено 22.10.2018.