Справа № 2140/1799/18
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1799/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитрієвої О.О.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства "НАСА" до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості оварів № UA508070/2018/000080/2 від 20.08.2018 р.,

встановив:

30 серпня 2018 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного підприємства «Наса» (далі позивач, ПП «Наса») до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA508070/2018/000080/2 від 23.08.2018р.

Ухвалою суду від 31 серпня 2018 року відкрито спрощене провадження в справі та призначено судове засідання на 10.10.2018р..

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що на умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів продавець (LINYI TAILAI PLASTIK CO LTD) здійснив поставку на адресу покупця (ПП «Наса») товару №1 та №2 плівки, за кодами товарів 39201089 у кількості 207 та 148 рулонів відповідно. Декларуючи товар, ПП «Наса» було заявлену митну вартість товару, визначену самостійно, за основним методом за ціною договору. Позивач зазначає, що під час декларування товарів ним було подано повний пакет документів, необхідний для митного оформлення вказаного в декларації товару. Статтями 49, 51, 52, 53, 54 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Позивач вважає, що метод визначення митної вартості за ціною договору є пріоритетним, а тому при контролі правильності визначення митної вартості товарів перш за все органом доходів і зборів мають бути здійснені всі передбачені законом заходи для застосування основного методу. За наявності сумнівів щодо повноти відомостей та документів, що подані декларантом для підтвердження митної вартості, митний орган має витребувати необхідні додаткові документи та вжити інші заходи для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Підприємство стверджує, що для підтвердження заявленої митної вартості товару ним надано митному органу всі необхідні документи, передбачені ст. 53 МК України, а саме ті, які ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів, яка підлягає сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору, а тому відповідачем необґрунтовано відмовлено в застосуванні першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Крім того, посилаючись рішення Верховного Суду, позивач вказує на те, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару прийняте не обґрунтовано, не містить відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості товару. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів.

В судове засідання 10.10.2018р. представники сторін прибули.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Так, згідно доводів відзиву на позовну заяву, відповідач не погоджується із позовними вимогами, виходячи із наступного.

В зону діяльності СМО м/п «Херсон-Центральний» надійшов вантаж «плівка ПВХ» на виконання умов зовнішньогоекономічного контаркту між ПП «Наса» та LINYI TAILAI PLASTIK CO LTD (китай) від 15.12.2016 року №СН-UА-15/12/16, отримувачем якого є ПП «Наса». За результатами митного огляду товару, що переміщується, встановлено, що фактичним виробником товару є «DOOSUNG KOREA CO, LTD», країна походження Корея. Перевіркою поданих декларантом документів було встановлено наявність у них розбіжностей та невідповідностей, а саме: відповідно до п.6.2 контракту виробником товару є компанія LINYI TAILAI PLASTIC CO.LTD, в той час як декларантом надано лист - пояснення про те, що виробником частини товару є компанія DOOSUNG Co., LTD (Корея). Крім того, заявлена декларантом митна вартість товару на умовах поставки CIF - Odessa є нижчою ніж прямі витрати на виробництво товару в Азії. Декларантом на запит митного органу не було надано всіх необхідних документів. Перевіркою додатково поданих документів було встановлено, що у своїй сукупності вони не спростовують сумнівів щодо достовірності заявленого рівня митної вартості товару. Заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у звязку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості. В результаті митну вартість товару №1 було скориговано та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA508070/2018/000080/2 від 23.08.2018 та оформлено картку відмови № UA508070/2018/00088 від 23.08.2018 в митному оформленні декларації №UА508070/2018/001160 від 23.08.2018р. Зазначає, що у рішенні про коригування митної вартості товару зазначено причини, через які заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано, джерело наявної у митного органу інформації стосовно визначення митної вартості товару та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що дії митного органу є правомірними та відповідають вимогам законодавства, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Між позивачем ПП «Наса» та компанією LINYI TAILAI PLASTIK CO LTD , Китай, 15.12.2016 було укладено контракт № СН-UA-15/12/16 (далі-Контракт) на поставку товару будівельних матеріалів за номенклатурою, кількістю та цінам згідно супровідних документів на умовах CIF ODESSA/ CIF CHЕRNOMORSK(ILYICHEVSK)/ CIF YUZHNIY, UKRAINE, відповідно до правил Інкотермс 2010.

На виконання умов Контракту позивачем імпортовано на митну територію України товар, а саме:

- Товар №1 плівка з полімерів вініл хлориду вторинної сировини, не поєднана з іншими матеріалами, з вмістом пластифікаторів не менше 6%, завтовшки не більше одного мм, не самоклейна, не пориста - код товару 39201089; (207 рулонів);

- Товар № 2: Плівка з полімерів вініл хлориду вторинної сировини, не поєднана з іншими матеріалами, з вмістом пластифікаторів не менше 6%, завтовшки не більше одного мм, не самоклейна, не пориста - код товару 39201089; (148 рулонів).

Плівка використовується при облицюванні виробів з деревини, у асортименті різних розмірів, для будівельних робіт, розміщена на деревяних палетах, вартістю 25728.19 дол. США (курс валюти 27.885488).

23.08.2018 до м/п «Херсон-центральний» надійшов вантаж «плівка ПВХ», отримувачем якого зазначено ПП «Наса». За результатами фізичного огляду товару декларантом ОСОБА_4 було складено акт від 22.08.2018 б/н про невідповідність.

Відповідач зазначає, що під час проведення митного огляду за митною декларацією №508070/2018/001154 митним органом було встановлено, що фактично задекларований товар є корейського походження, виробником якого є DOOSUNG KOREA CO, LTD. З метою випуску товару у вільний обіг декларантом до Митниці було подано тимчасову митну декларацію від 23.08.2018 року №508070/2018/001160.

Згідно листа LINYI TAILAI PLASTIC CO.,LTD б/н від 22.08.2018. встановлено, що виробником частини товару є DOOSUNG KOREA CO,LTD та країною походження є Корея у звязку із недостатністю власного виробництва товару та для виконання умов договору.

У зв'язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно повідомлення від митниці декларанту про надання копій документів на підтвердження митної вартості товару декларантом до митного органу надано наступні документи: прас-лист, комерційну пропозицію.

23.08.2018р. декларантом позивача за договором про надання послуг митного брокера ФОП ОСОБА_4 для митного оформлення товару до сектору митного поста Херсон - центральний Херсонської митниці ДФС України подано митну декларацію №UA508070/2018/000080/2, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 43684.07 доларів США, за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано: пакувальний лист; рахунок-фактура (інвойс); коносамент; автотранспортні накладні; декларація про походження товару; зовнішньоекономічний договір (контракт); доповнення до зовнішньоекономічного контракту; договір про надання послуг митного брокера, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застоуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ., інші некласифіковані документи; акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки; судове рішення у справі цивільної, господарської або адміністративної юрисдикції; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів.

Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару зобовязаний подавати достовірні відомості про визначення митної вартості, які повінні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Митний орган дійшов висновку, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у звязку із тим, що складові митної вартості (фактурна вартість) достовірно документально не підтвердженно, документи надані для підтвердження митної вартості місять розбіжності: заявлена декларантом митна вартість товару на умовах CIF ODESSA є нижчою ніж прямі витрати на виробництво товару в Азії; відповідно до п. 6.2. контракту виробником товару є LINYI TAILAI PLASTIK CO. LTD, в той час як декларантом надано лист-пояснення від 22.08.2018 про те, що виробником товару №1 є DOOSUNG CO., LTD; на вимогу митного органу декларантом не надані наступні документи, а саме: інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, митну декларацію країни експорту, доповнення до зовнішньоекономічного договору.

За результатами проведеної консультації, митну вартість товару №1 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст. 64 МКУ на підставі інформації наявної у митного органу мд від 21.05.2018 №UA 504180/2018/001913, а саме: 1,48 дол. США/кг. (числове значення митної вартості товару становить 26095.4кг*1.48=38621.192.88 дол. США). Попередні методи не застосовувались.

Відповідачем 23.08.2018 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA508070/2018/000080/2.

Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи справу по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в поданих документах.

Як встановлено, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару, а саме пакувальний лист; рахунок-фактура (інвойс); коносамент; автотранспортні накладні; декларація про походження товару; зовнішньоекономічний договір (контракт); доповнення до зовнішньоекономічного контракту; договір про надання послуг митного брокера, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застоуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ., інші некласифіковані документи; акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки; судове рішення у справі цивільної, господарської або адміністративної юрисдикції; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані позивачем на запит додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару. Декларантом до митного органу надано не всі документи на запит митного органу.

За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Суд не може погодитись з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності.

Так, 15 грудня 2016 року між ПП «Наса» та LINYI TAILAI PLASTIK CO. LTD, Китай, укладено кронтракт № СН-UA-1512/16 про постачання товару на умовах CIF ODESSA/ CIF CHЕRNOMORSK(ILYICHEVSK)/ CIF YUZHNIY, UKRAINE, відповідно до правил Інкотермс 2010. Відповідно до додаткової угоди від 28.08.2017 року до контракту № СН-UA-1512/16 збільшено суму контракту до 3000000 USD, відповідно до додаткової угоди від 11.12.2017 року до контракту № СН-UA-1512/16 продовжено строк дії контракту на 3 роки строком від 15.12.2017 року до 14.12.2020 року, відповідно до додаткової угоди від 18.08.2017 року до контракту № СН-UA-1512/16 змінено умови сдачі (прийому) товару, а саме вантажовідрпвником визначено SIM (Sejul Industrial Machinhes).

Пакувальний лист містить дані про розмір, кількість, вагу нетто та брутто плівки, країну постачання товару Корея, покупця товару та перевізника, пакувальний лист скріплено печаткою продавця та підписом повноважного представника. Крім того, пакувальний лист містить інформацію про країну походження товару, а саме Китай, зазначено про постачання плівки, запакованою у 40 палетах.

Комерційна пропозиція від 03.07.2018 року також містить дані про товар в кількості 355 штук загальною вартістю 43684.07 доларів США, інвойс скріплено печаткою продавця та підписом повноважного представника.

Згідно морського коносаменту від 09.07.2018 товар завантажено в порту Busan port.S.Korea; отримувач вантажу ПП «Наса», порт розвантаження ОСОБА_3, Україна.

23.08.2018 позивач надав на адресу митного органу комерційну пропозицію від виробника, прас-лист від виробника.

Згідно прайс-листа виробника від 01.06.2018р. та бізнес-пропозиції від 29.06.2018р. постачання товару ПП «Наса» пропонуєтться від порту Busan, Korea, країна походження товару Китай.

Крім того, згідно листа постачальника ПП «Наса» від 22.08.2018 року на виконання своїх зобовязань щодо своєчасності та кількості частина товару була закуплена ним у іншого виробника, таким чином країною походження частини товару плівки, є дійсно Корея, виробник товару DOOSUNG CO., LTD. Технічні характеристики товару, його ціна згідно інвойсу №NS-CI-03JULE2018/2 від 03.07.2018, прас-листа від 01.06.2018 та комерційної пропозиції від 29.06.2018 залишаються незмінними.

На думку суду, з урахуванням положень статтей 49-53 МК України, вказана обставина не є підставою для коригування митної вартості товару. Натомість, згідно ст. 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено, митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: документи надані для підтвердження митної вартості місять розбіжності, заявленна декларантом митна вартість товару на умовах поставки CIF ODESSA є нижчою ніж прямі витрати на виробництво товару в Азії …. митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст.64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу, а саме МД від 21.05.2018 № №UA504180/2018/001913 а саме 1,48 дол.США/кг (26095.4кг*1,48=38621.192 дол. США.). Відповідач не надав на адресу суду митні декларації, які він використав для визначення митної вартості товарів.

Разом з тим, необґрунтованим та не мотивованим є використання митним органом відповідних митних декларацій, оскільки не відомо на яких умовах здійснювалась поставка товару за ними, а поставка товару імпортованого позивачем здійснювалась на умовах CIF Чорноморськ. Відповідач не надав доказів, що поставка товару за наведеною митним органом митними деклараціями відбувалась на умовах CIF Чорноморськ.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Отже, позивачем для оформлення товару за методом № 1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (за резервним методом).

Правова позиція з даного питання викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 19 квітня 2017 року в справі К/800/37458/15 та в подальшому відображена в інших рішеннях з цього питання.

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.

Щодо посилання митного органу на те, що декларантом неподані всі необхідні документи для встановлення митної вартості товарів, а саме: інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, митну декларацію країни експорту, доповнення до зовнішньоекономічного договору, суд наголошує на наступному.

Наведені документи не відноситься до переліку обовязкових документів, що мають надаватися митному органу для підтвердження митної вартості товарів (згідно ст. 53 Митного кодексу України), а тому ненадання додаткових документів не є підставою для здійснення коригування митної вартості товарів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2018 року по справі № 815/2013/15.

Відносно твердження відповідача про те, що задекларована позивачем митна вартість товару є нижчою ніж прямі витрати на виробництво, вартість ПВХ сировини у задекларованому товарі коливається від 960 до 990 дол. США/тону, в той час як лише вартість ПВХ сировини в Азії коливається від 930 до 950 дол. США/тону, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що калькуляція виробника не подавалась під дану поставку, а тому суд не може приймати до уваги, як обставину яка спростовує визначену в супровідних документах вартість товару. Крім того, джерело на яке послався відповідач, визначивши вартість ПВХ сировини у задекларованому товарі на «Щотижнеивк ICIS «Маркет Репорт»» від 27.07.2018., не може використовуватись при визначенні відповідної вартості, так як являється комерційним виданням.

З урахуванням викладеного рішення про корегування митної вартості не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Обовязковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Бендерський проти України (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Згідно статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набув чинності для України 11.09.1997 року) Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права....

Вирішуючи питання стосовно застосування ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Україна Тюмень проти України (N 22603/02 §55) зазначено, … що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи ... Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові статті 1 Першого протоколу, включно із другим реченням, яке необхідно розуміти в світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

В даному випадку корегування митної вартості товарів створило ситуацію, в якій позивач, без жодних правових на те підстав, змушений зазнавати фінансового тиску на свою господарську діяльність, що є недопустимим. До того ж доводи відповідача покладені в основу його правової позиції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

За таких обставин, суд повністю задовольняє вимоги позивача про скасування спірного рішення.

Частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 139, 241-246 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги приватного підприємства "НАСА" (, 73000, м. Херсон, пр.-т 200-річчя Херсону, 28) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської митниці ДФС (, 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) № UA508070/2018/000080/2 від 20.08.2018 року про коригування митної вартості.

Стягнути з Херсонської митниці ДФС (, 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства "НАСА" (, 73000, м. Херсон, пр.-т 200-річчя Херсону, 28) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19 жовтня 2018 р.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 5.2.2