Справа № 686/21410/18
Суддя: Салоїд Н. М.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2018

Хмельницький міськрайонний суд

у складі: головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві Лоб І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ № 574213 від 02.09.2018, а справу про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 вересня 2018 року він, керуючи транспортним засобом марки MAN TGA р.н.з. ВХ 7793АС з причепом PNR-15 р.н.з.ВХ 2602ХХ, вирушив з с. Одноробівка Золочівського району Харківської області до с. Товсте Заліщицького району Тернопільської області. Приблизно о 15 год. 25 хв. на 471 км. автодороги М-03 він був зупинений інспектором роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області, який звинуватив його у порушенні п.22.5 правил дорожнього руху, а саме у перевезенні великогабаритного вантажу без дозволу органів національної поліції. Як наслідок, вказаним інспектором поліції було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія НК №389219 від 02.09.2018 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді сплати штрафу в сумі 510,00 гривень в дохід держави. Після чого, інспектор дозволив та не перешкоджав позивачу рухатися далі за маршрутом та повідомив, що протягом всього маршруту його вже ніхто не притягне до відповідальності за це адміністративне правопорушення.

Проте, в цей же день о 16 год. 18 хв. він був зупинений на 439 км. автодороги М-03 іншим інспектором роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області, який повторно звинуватив його у порушенні п.22.5 правил дорожнього руху, а саме у перевезенні великогабаритного вантажу без дозволу органів національної поліції. Як наслідок, вказаним інспектором поліції було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія НК №389104 від 02.09.2018 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді сплати штрафу в сумі 510,00 гривень в дохід держави. Після цього, інспектор знову дозволив продовжити йому рух по маршруту.

Продовживши свій рух, на 395 км. автодороги М-03 він був втретє зупинений інспектором поліції роти №4 батальйону УПП в Полтавській області, який знову звинуватив його у порушенні п.22.5 ПДР України, а саме у перевезенні великогабаритного вантажу без дозволу органів національної поліції. Як наслідок, вказаним інспектором поліції було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія НК №420917 від 02.09.2018 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді сплати штрафу в сумі 510,00 гривень в дохід держави. Після цього, інспектор знову дозволив продовжити йому рух по маршруту.

Рухаючись по своєму маршруту, на вул. Харківське шосе 29 у м. Полтава, він вчетверте був зупинений співробітниками патрульної поліції, якій звинуватили його у у порушенні п.22.5 ПДР України, а саме у перевезенні великогабаритного вантажу без дозволу органів національної поліції. Як наслідок, вказаним інспектором поліції було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ №574213 від 02.09.2018 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді сплати штрафу в сумі 510,00 гривень в дохід держави. Після цього, інспектор знову дозволив продовжити йому рух по маршруту.

Зазначив, що всі інспектори патрульної поліції дозволяли та не перешкоджали йому продовжувати рух за маршрутом та повідомляли, що протягом всього маршруту його вже ніхто не притягне до відповідальності за це адміністративне правопорушення.

Таким чином, в процесі перевезення вантажу його чотири рази притягували до відповідальності. Штраф у розмірі 510 грн. відповідно до постанови від 02.09.2018 серії НК № 389219 він сплатив.

Позивач вважає, що працівник поліції неправомірно повторно притягнув його до відповідальності за одне й теж правопорушення, тоді як мав затримати транспортний засіб, про що скласти відповідний акт огляду і затримання. Крім того, та обставина, що вантаж, який ним перевозився перевищував допустимі розмірі, не підтверджена жодними належними та допустимими доказами. У звязку з наведеним, просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 02.09.2018 серії ЕАВ № 574212, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідач позову не визнав та подав на нього відзив у якому посилається на те, що позивач ОСОБА_1 02.09.2018 року в 19 годині 6 хвилин керував автомобілем MAN 24/430 державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом, яким перевозив великогабаритний вантаж. Надав відеофіксацію вказаного транспортного засобу, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_1 працює водієм вантажного автомобіля на приватному підприємстві " ОСОБА_2 - Д".

02 вересня 2018 року позивач, керуючи транспортним засобом MAN TGA 24.430 реєстраційний номер ВХ 7793АС з причепом TAD РNR-15 реєстраційний номер ВХ 2602ХХ, здійснював перевезення оприскувача Xari STS 12 з с. Одноробівка Золочівського району Харківської області до с. Товсте Заліщицького району Тернопільскої області.

Постановою серії НК № 389219 від 02.09.2018 о 15:26 год. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП, через порушення ним п. 22.5 ПДР України. Накладений даною постановою штраф, в сумі 510 грн. позивач сплатив, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 11.09.2018. Правомірність даної постанови позивач визнає та не оспорює, оскільки рух по маршруту він здійснював без відповідного дозволу.

02.09.2018 близько 16:18 год. ОСОБА_1 також було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП та винесено постанову серії НК № 389104 від 02.09.2018 з підстав порушення водієм п. 22.5 ПДР України.

Постановою серії НК № 420917 від 02.09.2018 року позивача втретє було притягнуто до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення.

02.09.2018 року інспектором поліції роти №3 УПП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії ЕАВ № 574213 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З оскаржуваної постанови слідує, що позивача визнано винним в тому, що він, керуючи транспортним засобом з причіпом TAD PNR-15 д.н.з. ВХ 2602ХХ 02.09.2018 об 19:26 год. перевозив великогабаритний вантаж, ширина якого становила 3,4 м, чим порушив п. 22.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про автомобільні дороги", який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг та Правилами дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно із п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч.1 ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами-тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності-у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п.16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно з пунктом 3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

У пункті 22.5 ПДР України закріплено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" (далі Порядок № 879).

За визначенням наданим у пункті 2 цього Порядку габаритно-ваговий контроль-це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль-це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль-визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 3 Порядку № 879).

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку № 879).

У пунктах 12 та 13 Порядку № 879 зазначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15-25 зазначеного Порядку.

Зокрема, в п. 18 цього Порядку вказано, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Відповідно до п. 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За приписами ч. 1 ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, статтею 132-1 Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках.

Цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Відповідно до п. 1 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених ст. 265-2 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Згідно з п. 4 зазначеного порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції.

У разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

Якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, поліцейський не проводить тимчасове затримання транспортного засобу і оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. При цьому акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, якщо його вже складено, долучається до рапорту поліцейського про факт появи водія на місці правопорушення в момент виконання робіт із завантаження транспортного засобу.

З системного аналізу вищевикладених норм права вбачається, що у разі неможливості усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, поліцейський проводить тимчасове затримання транспортного засобу, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто подальший рух таких транспортних засобів категорично заборонено.

Як слідує з матеріалів справи, позивач не заперечує безпосередньо факт порушення правил перевезення великогабаритного вантажу без відповідного дозволу, проте, останній вважає неправомірним повторне притягнення його до адміністративної відповідальності за одне і теж правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує факт порушення правил перевезення великогабаритного вантажу без відповідного дозволу, проте, він вважає неправомірним повторне притягнення його до адміністративної відповідальності за одне і теж правопорушення.

Судом встановлено, що після складення постанови серії НК № 389219 від 02.09.2018 ОСОБА_1 продовжив перевезення великогабаритного вантажу, не маючи при собі відповідного дозволу, але без тимчасового затримання транспортного засобу.

Відповідач не надав суду докази того, що позивача було попереджено про подальшу заборону руху.

Транспортний засіб позивача не був затриманий та після прийняття постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 продовжив рух, що призвело до повторного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за одне й те саме порушення - відсутність дозволу на участь у дорожньому русі.

Фактично, у даному випадку, позивачем було вчинено триваюче правопорушення, за яке останній чотири рази був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, суд звертає свою увагу на те, що згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ч. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до 2.4-2 ПДР України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Проте, в матеріалах справи відсутній такий акт, складання якого передбачено вказаною нормою.

Більше того, в матеріалах справи відсутні будь які відомості про те, якими приладами здійснювалось вимірювання великогабаритного вантажу.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого п. 22.5. ПДР України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними і обґрунтованими.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 132-1, 251, 265-2, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову серії ЕАВ № 574213 від 02 вересня 2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.132-1КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду безпосередньо, або через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_2, адреса проживання: 29000, м. Хмельницький, вул.. Інститутська, буд.20/1 кв.87.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. 36008, м. Полтава, вул.. Європейська, 164.

Рішення складено 17.10.2018 року.

Суддя: