Справа № 1840/3591/18
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2018 р. Справа № 1840/3591/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1М.) звернувся до суду з позовною заявою до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач, Сумське обєднане УПФУ Сумської області) про:
1) визнання бездіяльності Сумського обєднаного УПФУ Сумської області щодо невиплати ОСОБА_1 не отриманої за період з 01.04.2017 року по 31.07.2018 року пенсії протиправною;
2) зобовязання Сумського обєднаного УПФУ Сумської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму не отриманої пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.07.2018 року.
Свої вимоги мотивував тим, що перебуває на обліку у відповідача відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Однак, листом від 23.06.2018 позивача повідомлено, що виплата пенсії йому була припинена згідно рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 21.09.2017 у звязку із скасуванням дії довідки. За його заявою, поданої в червні 2018р. йому повідомили, що виплата пенсії буде відновлена з місяця звернення, без виплати не виплаченої пенсії за період з 01.04.2017, однак, станом на момент подання позову відповідачем не було перераховано пенсії за період з 01.04.2017 та по 31.07.2018. Вказану бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною та просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 24.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім того, вказаною ухвалою витребувано додаткові докази у справі у Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, а також у відповідача.
Відповідачем у справі 09.10.2018 до суду надано відзив на позовну заяву (а.с.24-62), відповідно до якого Сумське обєднане УПФУ Сумської області з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, а також на Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509, та на Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» просив відмовити у задоволенні позову, виходячи з того, що управлінням позивачу було припинено виплату пенсії з квітня 2017 року на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Рішення комісії про припинення виплат пенсії позивач не оскаржив.
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
В квітні 2017р. на адресу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради лист надійшов лист Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 15.03.2017 №02.1/104 щодо внутрішньо переміщених осіб, які виїхали на непідконтрольну територію українською владою, в тому числі і ОСОБА_1 (а.с.65).
З метою підтвердження чи спростування інформації щодо тривалої відсутності (понад 60 днів) ОСОБА_1 07.04.2017 Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради був направлений запит до Державної прикордонної служби України щодо надання інформації про виїзд позивача за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, із зазначенням кількості днів такої відсутності (а.с.66).
На виконання пункту 4 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, 24.04.2017 було здійснено перевірку фактичного місця проживання/перебування ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1. За результатами перевірки фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 не було підтверджено, у звязку з його відсутністю за вказаною в заяві адресою, про що було зроблено відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сімї (а.с.67) та залишено відповідне повідомлення про необхідність зявитись до департаменту (а.с.68).
11.05.2017 Комісією по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам було прийнято рішення про припинення всіх видів соціальних виплат ОСОБА_1 з місяця, що настає за тим, у якому прийнято відповідне рішення (а.с.69). 19.05.2017 Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради повторно направлено запит до Державної прикордонної служби України (а.с.70).
На підставі отриманої вказаної інформації, як вбачається з відповіді відповідача та службової записки, з 01.04.2017 Сумським обєднаним УПФУ Сумської області було призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 (а.с.14,54).
07.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до Сумського обєднаного УПФУ Сумської області із заявою про поновлення виплати пенсії з місяця припинення (а.с.51).
На виконання пункту 7 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, 12.06.2017 державним соціальним інспектором було проведено перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1. За результатами перевірки було підтверджено фактичне місце проживання/перебування заявника та складено акт обстеження матеріально-побутових умов сімї (а.с.71).
Однак, рішенням комісії заявнику відмовлено у відновленні пенсії з місяця припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, у звязку з відсутністю документів, що підтверджують складні життєві обставини і поважні причини через які внутрішньо переміщена особа не виконала вимоги структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. Поновлення пенсії ОСОБА_1 можливе лише через два місяці з місяця прийняття рішення про припинення таких виплат (а.с.72).
Як вбачається з матеріалів пенсійного справи ОСОБА_1 (а.с.27-59) власного рішення про припинення пенсійних виплат Сумським обєднаним УПФУ Сумської області не приймалось.
Рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.06.2018 №25 ОСОБА_1 відновлено виплату пенсії з місяця звернення (червень 2018р.) відповідно до пункту 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (а.с.79).

Листом від 23.06.2018 №13025/11-23 (а.с.14-15) позивач на його запит від 19.06.2018 про підстави припинення виплати пенсії з 01.04.2017 (а.с.13) був повідомлений, що на підставі отриманої інформації Сумським обєднаним УПФУ Сумської області з 01.04.2017 була призупинена виплата пенсії. 11.05.2017 Комісією по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам було ухвалено припинити всі види соціальних виплат ОСОБА_1 з місяця, що настає за тим, у якому прийнято відповідне рішення, у звязку зі встановленням факту відсутності внутрішньо перемішеної особи за фактичним місцем проживання/перебування.

Рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.06.2017 № 23 ОСОБА_1 було відмовлено у відновленні пенсії з місяця припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам у звязку з відсутністю документів, що підтверджують складні життєві обставини і поважні причини через які внутрішньо переміщена особа не виконала вимоги структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Рішенням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_1 від 01.09.2017 було скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 21.09.2017 ОСОБА_1 було ухвалено припинити всі види соціальних виплат у звязку із скасуванням дії довідки.

За заявою ОСОБА_1 від 11.06.2018 було направлено запит до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, відповідь на який 23.06.2018 не надійшла. Тому інформацію стосовно строків поновлення виплати пенсії надати неможливо.

Разом з тим, у звязку з отриманням інформації, відповідачем 26.06.2018 було відновлено виплату пенсії позивачу згідно протоколу призначення пенсії, з якого вбачається, що виплата пенсії здійснюється саме з місяця звернення з 01.06.2018 (а.с.61). Та на підтвердження нарахування та проведення виплат, починаючи з 01.06.2018 відповідачем надано витяг з протоколу за період з 01.06.2018-31.07.2018 (а.с.62).

Однак, як вбачається з досліджених вище доказів у справі, зокрема, листа відповідача від 23.06.2018 №13025/11-23 (а.с.14-15), витягу з протоколу засідання комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.06.2018 №25 (а.с.79), довідки про нараховану та виплачену пенсію за 2017 рік (а.с.18) та із запиту позивача про підстави припинення виплат (а.с.13) позивачу не було нараховано та виплачено пенсію за період з 01.04.2017 по 31.05.2018 включно.

Суд не може погодитись з такою позицією відповідача, а бездіяльність Сумського обєднаного УПФУ Сумської області, яка полягає у невиплаті пенсії позивачу з 01.04.2017 по 31.05.2018, суд вважає протиправною, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (надалі Закон №1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч.3 ст. 4 Закону №1058-ІV).

Згідно частини 1 статті 47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

З 22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі Закон №1706-VII), яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч.2 ст. 4 Закону №1706-VII).

Як згідно ст. 4 Закону №1706-VII так і згідно пункту 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 (далі Порядок №509) факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених, зокрема, статтею 12 цього Закону.

Обґрунтовуючи свою позицію відповідач, з посиланням на норми Закону №1706-VII та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 8 червня 2016 року №365 (далі Порядок №365) вказує фактично на правомірність припинення пенсії у звязку із встановленням факту відсутності позивачки за місцем проживання на основі отриманої інформації та на скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.

Дійсно, встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування та скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є одними з підстав, визначених у п.п.2,4 п.12 Порядку №365 для припинення соціальних виплат, а частина 1 статті 12 Закону №1706-VII надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб та такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: (…); 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Разом з тим, вказаний Закон №1706-VII не визначає порядку чи підстав для припинення виплат пенсії чи інших соціальних виплат.

Законом, який регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування є саме Закон №1058-1V. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування. (ст. 5 Закону №1058-1V). І саме цим Законом частиною 1 статті 49 визначено підстави припинення пенсії. Так, за приписами цієї норми, виплата пенсії, зокрема, за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у таких випадках: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

В той же час, як вбачається з листа від 23.06.2018, та матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с.27-62), виплата пенсії відповідачем була припинена з 01.04.2017, насамперед, у звязку із отриманням інформації про встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування. Однак, вказане, як і рішення Департаменту про скасування дії довідки від 01.09.2017 (а.с.74), яке було прийняте вже після фактичного припинення виплат пенсії позивачці, не є тими підставами, виключний перелік яких зазначено у ст.49 Закону №1058-IV для прийняття рішення про припинення пенсії. Тим паче, припинення пенсії було вчинено не у спосіб, визначений Законом №1058-IV, який передбачає припинення пенсійних виплат виключно на підставі відповідного рішення органу Пенсійного фонду, якого, як вбачається з матеріалів справи, прийнято не було та відповідачем такого рішення не надано. У звязку з чим, суд визнає, що бездіяльність відповідача щодо припинення позивачу нарахування та виплати пенсії є протиправною та здійснена не у спосіб, передбачений законом.

Варто відмітити, що навіть приймаючи до уваги вказане рішення комісії від 11.05.2017, припинення виплат мало б відбутись саме з червня 2017 року (наступний місяць, що настає за тим, в якому прийняте рішення (11.05.2017), однак, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи (а.с.14-15, 18), Сумське обєднане УПФУ Сумської області припинило виплати позивачу вже з 01.04.2017 року.

Таким чином, доводи відповідача, з посиланням на Порядок №365 та Закон №1706-VII, про наявність обґрунтованих підстав для відмови у виплати пенсії не приймається судом до уваги, оскільки такі підстави як встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування та скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з отриманою інформацією не передбачені ст. 49 Закону №1058-IV. А норми Закону №1058-IV є пріоритетними над нормами постанов Кабінету Міністрів України.

Вказане також узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 у справі за №263/7763/17 (провадження № К/9901/202/17) та у постанові Верховного Суду, прийнятої у зразковій справі від 03.05.2018 (справа № 805/402/18, провадження №Пз/9901/20/18), що набрала законної сили 04.09.2018.

Крім того, відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.11.2003 №1382-ІV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В п.51 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Пічкур проти України» було зазначено, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України та у п. 54 зроблено висновок про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників. В цьому рішенні також зазначено, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Вона повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до ст. ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача не відповідає критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправною, а тому позовні вимоги в частини визнання протиправною бездіяльність Сумського обєднаного УПФУ Сумської області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 31.05.2018 пенсії та зобовязання Сумського обєднаного УПФУ Сумської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму не отриманої пенсії за період з 01.04.2017 по 31.05.2018 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що позивач не оскаржив рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам про припинення виплат пенсії, не приймаються судом до уваги, оскільки вказане не спростовує протиправну бездіяльність відповідача, крім іншого рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам не є предметом розгляду даної справи.

При цьому, враховуючи, що дослідженими матеріалами справи підтверджено поновлення позивачу виплати пенсії з червня 2018 року, зокрема, нарахування та виплата пенсії за період з 01.06.2018 по 31.07.2018, що вбачається з витягу з протоколу засідання комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.06.2018 №25 (а.с.79), копії протоколу призначення пенсії (а.с.61), витягу з протоколу за період 01.06.2018 по 31.07.2018 (а.с.62), та із запиту позивача про підстави припинення виплат (а.с.13), а тому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії та зобовязання виплатити пенсію за вказаний період.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (40034, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (40009, Сумська область, м.Суми, вул.Степана Бандери, буд.43, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення нарахування і виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 31.05.2018.

Зобовязати Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 31.05.2018.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 19.10.2018.

Суддя І.Г. Шевченко