Справа № 1240/2486/18
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2486/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Борзаниці С.В.,

при секретарі судового засідання Кравцовій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі відповідач, УПФУ в м. Лисичанську), в якій просить:

- визнати протиправними дії УПФУ в м. Лисичанську в частині відмови у виплаті позивачу при призначенні пенсії за віком грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у звязку з не зарахуванням до його страхового та спеціального стажу періодів роботи з 02.11.1981 по 11.07.1983 та з 01.07.2014 по 31.08.2014;

- зобовязати УПФУ в м. Лисичанську зарахувати до страхового та спеціального стажу позивача періоди роботи з 02.11.1981 по 11.07.1983 та з 01.07.2014 по 31.08.2014 та виплатити йому грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування зазначених вимог зазначено, що 12.07.2018 позивач звернувся до УПФУ в м. Лисичанську із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 і виплату одноразової грошової допомоги за пунктом 7.1. розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон). До заяви були додані копії з копії трудової книжки та дублікату трудової книжки.

Рішенням УПФУ в м. Лисичанську від 16.07.2018 № 1642 позивачу враховуючи вимоги законодавства, що діє, та надані документи було відмовлено в призначенні пенсії за віком з виплатою одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій згідно Закону за відсутності необхідного страхового і спеціального стажу на дату звернення. В рішенні зазначено, що позивач має страхового стажу 22 роки 08 місяців 09 днів, з них спеціального стажу -16 років 10 місяців 11 днів. 31.07.2018 року позивач повторно звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 і виплати одноразової грошової допомоги за пунктом 7.1. розділу XV Прикінцевих положень Закону. До заяви було додано оригінал трудової книжки, довідку Луганської обласної клінічної лікарні про проходження інтернатури з 01.08.1983 по 28.07.1984 і про період роботи з 27.02.1987 та інші довідки лікувальних закладів про періоди роботи.

Рішенням відповідача від 02.08.2018 № 1783 позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій згідно Закону за відсутністю необхідного спеціального стажу на дату звернення 35 років. В рішенні зазначено, що позивач має страхового стажу 40 років 06 місяців 25 днів (підтвердженого наявними документами за період до 01.01.2004 і даними, що містять індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.01.2004), з них спеціального стажу - 34 роки 10 місяців 05 днів. Пенсія за віком згідно ст. 26 Закону призначена з 29.05.2018. До страхового і спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та її виплату, період з 01.07.2014 по 31.08.2014 не враховано за відсутністю даних про стаж, спеціальний стаж і заробіток в індивідуальних відомостях про застраховану особу. До спеціального стажу не враховано період роботи в Донецькій обласній травматологічній лікарні з 02.11.1981 по 11.07.1983 за відсутністю даних про наявність відпусток без збереження заробітної плати.

Вважає, що відповідачем необґрунтовано та з порушенням не здійснено зарахування до страхового та спеціального стажу позивача періодів роботи з 02.11.1981 по 11.07.1983 та з 01.07.2014 по 31.08.2014, та не виплачено грошову допомогу відповідно до п. 7.1. розділу XV Прикінцеві положення Закону.

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, просив заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за його відсутності (арк. спр. 88).

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має страхового стажу 40 років 06 місяців 25 днів, підтвердженого наявними документами за період до 01.01.2004 даними, що містять індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.01.2004р. з них спеціального стажу відповідно до пункту «є» стаття 55 - 34 роки 10 місяців 05 днів.

Пенсія за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» призначена з 29.05.2018.

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбачено статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної комунальної форми власності на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «є», «ж» статті 55 Закону «Про пенсійне забезпечення» мають страховий стаж (для чоловіків-35 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення.

Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі - Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу роки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Відповідно до статті 24 Закону страховий стаж обчислюється територіальними органам Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до 01.01.2004 р. на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Основним документом, що підтверджує стаж роботи до 01.01.2004 р., є трудова книжка.

При обчисленні спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років враховується не більше 1 місяця в рік тривалості відпусток без збереження заробітної плати (лист Міністерства праці та соціальної політики України від 19.07.2004 р. № 02-939 сл-б).

Згідно з пунктом 20 цього Порядку у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону станом на день її призначення.

Страховий і спеціальний стаж після 01.01.2004 р. враховано на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Враховуючи викладене, з урахуванням вимог законодавства, що діє на дату звернення за призначенням пенсії, до страхового і спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та її виплату, період з 01.07.2014 по 31.08.2014 не враховано за відсутності даних про стаж, спеціальний стаж і заробіток в індивідуальних відомостях про застраховану особу. До спеціального стажу не враховано період роботи в Донецькій обласній травматологічній лікарні з 02.11.1981 р. по 11.07.1983 за відсутністю даних про наявність відпусток без збереження заробітної плати.

Враховуючи вимоги законодавства, що діє, та надані документи було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за відсутності необхідного спеціального стажу на дату звернення 35 років.

Просить в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Представником позивача надані письмові пояснення, в яких зазначено, що на день досягнення пенсійного віку позивач відповідно до трудової книжки працює в Луганській обласній клінічній лікарні, код 01983789, на посаді лікаря-ортопеда-травматолога ортапедотравматологічного відділення. Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, організаційно-правова форма Луганської обласної клінічної лікарні зазначена як комунальна організація (установа, заклад).

Відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віднесено працівників освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». Страховий стаж враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з розділом 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 № 909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) певних закладів охорони здоров'я, наведених в цьому переліку, а саме: лікарняні заклади.

Відповідно до приміток 2 і 3 до названого Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від відомчої належності закладів і установ; робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоровя та сільського господарства» було затверджено перелік установ, організацій та посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, який діяв до введення в дію відповідного законодавства України. Згідно з пунктом 1 розділу 2 цього переліку право на пенсію за вислугу років мали лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери помічники лікаря, акушери, масажисти, лаборанти та медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, які працювали в певних закладах охорони здоров'я, наведених в цьому переліку, а саме: в лікарняних закладах усіх типів та найменування, в тому числі клініках та клінічних частинах, шпиталях. Робота за спеціальністю в установах та організаціях та посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від відомчої приналежності установи або організації.

Спірним періодом роботи, які не визнає відповідач, є наступні періоди: 1) з 02.11.1981 по 11.07.1983 - період роботи в Донецькій обласній травматологічній лікарні на посаді медсестра травматологічного пункту. Цей лікувальний заклад віднесено до комунального лікувального закладу, що вбачається із довідки № 31 від 16.08.2018 року, копію якої надано разом із відповіддю на відзив від 17.09.2018 року. Посада «Медсестра» є в переліку, затвердженого ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397.

Крім того, відповідно до переліку, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 № 909, включені посади середнього медичного персоналу. Однак цей перелік не конкретизовано.

Поняття «середній медичний персонал» врегульовано наказом Міністерства охорони здоровя України № 146 від 23.10.1991 «Про атестацію середніх медичних працівників», який був чинним на момент прийняття постанови КМУ від 04.11.1993 № 909. Цим наказом затверджено номенклатуру спеціальностей середніх медичних працівників, до якої віднесено посаду медичної сестри.

2) з 01.07.2014 по 31.08.2014 - період роботи в Луганській обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-травматолога. Як зазначалося вище, цей лікувальний заклад віднесено до комунальних закладів, а посада лікаря є у відповідному переліку посад.

Таким чином, є всі правові підстави для зарахування вищезазначених періодів роботи позивача до страхового і спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та її виплату.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 13.09.2018 (арк. спр. 1-2).

13.09.2018 розгляд справи відкладено на 04.10.2018 у звязку з неявкою сторін (арк. спр. 82).

04.10.2018 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 18.10.2018 у звязку з неявкою сторін (арк. спр. 89).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце: м. Луганськ, Ленінський район, кв-л 50 років Оборони Луганська, буд. 15 а, кв. 23, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить довідка від 04.12.2014 № 924001660 (арк. спр. 9).

31.07.2018 позивач звернулась до УПФУ в м. Лисичанську із заявою про призначення пенсії за віком, яка була призначена 29.05.2018 (арк. спр. 38, 48).

Позивачем були надані: трудова книжка, довідка внутрішньо переміщеної особи, паспорт, диплом, заява про призначення пенсії, довідки про стаж роботи (арк. спр. 48-63).

Згідно витягу з протоколу від 23.07.2018 № 101-1 соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам пенсія ОСОБА_1 призначена (арк. спр. 76).

Рішенням УПФУ в м. Лисичанську від 16.07.2018 № 1642 позивачу, враховуючи вимоги законодавства, що діє, та надані документи, відмовлено в призначенні пенсії за віком з виплатою одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій згідно Закону за відсутності необхідного страхового і спеціального стажу на дату звернення (арк. спр. 10-11).

Рішенням УПФУ в м. Лисичанську від 02.08.2018 № 1783 позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій згідно Закону за відсутністю необхідного спеціального стажу на дату звернення 35 років (арк. спр. 12-13).

Згідно записів трудової книжки від 10.07.1981 та дублікату трудової книжки серія АО № 808968 ОСОБА_1 з 02.11.1981 по 11.07.1983 працював у Донецькій обласній травматологічній лікарні на посаді медсестра травматологічного пункту, з 27.02.1987 по теперішній час (в тому числі період з 01.07.2014 по 31.08.2014) працював у Луганській обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-травматолога (арк. спр. 14-18).

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

У відповідності до ч. 2 ст. 24 Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 7.1. розділу XV Прикінцеві положення Закону особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів; "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначені окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років. Право на пенсію за вислугу років мають в тому числі працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (пункт «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»)

Відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011№ 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». Страховий стаж враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенси, яка призначена до виплати.

Згідно з розділом 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 № 909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) певних закладів охорони здоров'я, наведених в цьому переліку. Відповідно до приміток 2 і 3 до названого Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від відомчої належності закладів і установ; робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоровя та сільського господарства» було затверджено перелік установ, організацій та посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, який діяв до введення в дію відповідного законодавства України. Згідно з пунктом 1 розділу 2 цього переліку право на пенсію за вислугу років мали лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери помічники лікаря, акушери, масажисти, лаборанти та медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, які працювали в певних закладах охорони здоров'я, наведених в цьому переліку.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначається ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно із цією статтею основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначеній нормі відповідає п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), яким встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого ОСОБА_2 Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Згідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином не оцінював подані позивачем документи, не надавав необхідних фахових розяснень (порушення п. 3 Порядку № 637), не пропонував в рамках наданих повноважень (п. 3.3. Порядку № 22-1) можливість виклику до пенсійного органу свідків (пункти 17, 18 Порядку № 637).

Натомість, судом встановлено, що трудова книжка та дублікат трудової книжки позивача мають необхідні дані за спірні періоди, які свідчать про роботу з 02.11.1981 по 11.07.1983 та з 01.07.2014 по 31.08.2014 позивача на відповідних посадах, які повинні бути зараховані до його страхового та спеціального стажу.

Крім того, відповідачем зовсім не зазначено, в чому саме полягає неповнота або невідповідність записів в трудовій книжці позивача.

Відповідачем не зазначено, а судом не виявлено доказів тому, що спірні записи в трудовій книжці позивача можна визнати такими, які не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням визначеної процедури.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для зарахування до страхового та спеціального стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 02.11.1981 по 11.07.1983 та з 01.07.2014 по 31.08.2014 та виплати йому грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що Позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 704,80 грн (арк. спр. 3).

Таким чином, на користь Позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у звязку з не зарахуванням до його страхового та спеціального стажу періодів роботи з 02.11.1981 по 11.07.1983 та з 01.07.2014 по 31.08.2014.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зарахувати до страхового та спеціального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 02.11.1981 по 11.07.1983 та з 01.07.2014 по 31.08.2014 та виплатити йому грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (ідентифікаційний код 21792407, місцезнаходження: 93113, Луганська обл., місто Лисичанськ, вулиця ім. Сосюри, будинок 347) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 93120, АДРЕСА_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано у повному обсязі 23 жовтня 2018 року.

Суддя ОСОБА_3