Справа № 804/4520/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2018 року Справа № 804/4520/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
секретаря судового засідання Максименко Е.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду у порядку підготовчого провадження.
Ухвалою суду від 24.07.2018 року, із занесенням до протоколу судового засідання головуючим продовжено підготовче провадження до 25.09.2018 року
Ухвалою суду від 04.09.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 27.09.2018 року.
В обгрунтування позову зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки до нього був наданий розрахунок земельного податку, який не містить інформації про дані державного земельного кадастру, які є підставою для нарахування земельного податку. Також, позивачем вказано, що в розрахунку земельного податку не було зазначено жодної інформації, отриманої від центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, яка є необхідною для обчислення і справляння плати за землю. Позивач зазначає, що він є звільненим від сплати земельного податку, оскільки є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування та використовує земельну ділянку по вул. Масивна, 51 у м. Дніпрі у власній господарській діяльності. Оскільки позивач використовує земельну ділянку як фізична особа-підприємець для ведення господарської діяльності та подає податкові декларації з земельного податку, контролюючий орган не мав законних підстав нараховувати податкове повідомлення-рішення позивачу як фізичній особі без проведення відповідної перевірки.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обгрунтовуючи тим, що на підставі отриманої інформації від органів Держгеокадастру про нормативну грошову оцінку одного квадратного метру земельної ділянки, яка належить позивачу, відповідачем в порядку та межах законодавства був здійснений розрахунок земельного податку та винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення. При виснесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідач керувався витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Масивна, 51 у м. Дніпрі, що виданий ОСОБА_2 станом на 29.03.2012 року, який підтврджує те, що вказана земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі та їй присвоєно кадастровий номер. На момент винесення податкового повідомлення-рішення, позивач володіє та користується нерухомістю на праві приватної власності, що знаходиться на вказаній земельній ділянці, а отже відповідно до вимог Податкового кодексу України є землекористувачем і платником земельного податку. На думку відповідача, позивачем не надано суду жодних доказів, що підтверджують використання земельної ділянки у господарській діяльності позивача.
В судове засідання, призначене на 27.09.2018 року, представник відповідача не зявився, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю представника відповідача в судовому засіданні, призначеному на 27.09.2018 року о 14 год. 45 хв. в Дніпропетровському апеляційному адміністративному суді.
Судом в судовому засіданні відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки час між судовими засіданнями є достатнім для прибуття представника відповідача в судові засідання у визначені часи, а тому суд прийшов до висновку про зловживання процесуальним правом представником відповідача.
Заслухавши пояснення представникапозивача, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва ДПА України від 28.05.2012 року серія А №162412 ОСОБА_2 є платником єдиного податку 3 групи та перебуває на спрощеній системі оподаткування; видами господарської діяльності позивача визначено: діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами, надання в оренду і експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Позивачу на праві приватної власності (2005, 2008 роки набуття) належать будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: вул. Масивна, 51 у м. Дніпрі та складаються з: шл.блок адміністративна будівля А-1 загальною площею 66.2 м2, шл.блок склад Б-1 загальною площею 58.0 м2, цегла шл.блок склад В-1 загальною площею 131.5 м2, шл.блок склад Г-2, шл.блок гараж Д, навіси Е, З, шл.блок сторожка И-2, Л- уборна (тимчас.), огорожа 1-5,1-6, мостіння І-ІІ, ганки а а1, г1, сходи г, и, М душева (тимчас.), що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями договору купівлі-продажу будівель та споруд від 21.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, витягом з Державного реєстру правочинів №1505791 від 21.09.2005 року, витягом КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8938701 від 14.11.2005 року, договору купівлі-продажу будівель та споруд від 13.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4,витягом з Державного реєстру правочинів №5590932 від 13.03.2008 року.
До вказаного податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області додано розразунок земельного податку за 2018 рік, в якому зазначено ПІБ платника ОСОБА_2, адреса реєстрації платника, РНОКПП НОМЕР_1, район Самарський, місцезнаходження об'єкта м. Дніпро, вул. Масивна, 51, площа земельної ділянки 3554 кв.м., базова вартість 581,21 кв.м., нормативна грошова оцінка (НГО) за 1 кв.м. 2477,70, нормативна грошова оцінка (НГО) земельної ділянки 8805745,80, ставка податку (відсоток від НГО) 3, період оподаткування січень-грудень, сума податку 264172,37 грн.
Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України відносини які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обовязки, компетенція органів контролю, повноваження й обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлюються нормами саме Податкового кодексу України (далі - ПК України).
При цьому, пунктом 5.2 статті 5 Податкового кодексу України закріплений принцип пріоритетності норм Податкового законодавства над нормами інших актів у разі їх суперечності.
Відповідно до пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 5 Податкового кодексу України, плата за землю є обовязковим платежем у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Приписами статті 270 Податкового кодексу України визначено, що об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову деклараціюна поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченомустаттею 46цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі, така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (пункт 286.3 статті 286 Податкового кодексу України).
Судом встановлено, що позивачем за попередні періоди подавались податкові декларації з плати за землю, а саме:
У 2018 році позивачем не було подано податкової декларації з плати за землю, у зв'язку з використанням земельної ділянки по вул. Масивна, 51 у м. Дніпрі ним у власній господарської діяльності як фізична особа-підприємець згідно з нормами підпункту 297.1.4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України.
Відповідно до положень п. 291.3 ст.291 ПК України, юридична особа чи фізична особа-підприємець можуть самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим главою 1 розділу ХІV Податкового кодексу України та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Згідно з п. 291.2 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності полягає в запровадженні особливого механізму справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Крім цього, п.269.2 ст.269 ПК України передбачено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, сплачують земельний податок в особливому порядку, передбаченому главою 1 розділу ХІV цього Кодексу (за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності).
Приписи пп.4 п. 297.1 ст.297 ПК України визначають, що платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності і земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.
Відтак, наявність двох умов надання пільги, а саме використання позивачем власного нежилого приміщення у своїй господарській діяльності та наявність у нього статусу платника єдиного податку третьої групи, обумовлює звільнення його від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку).
Так, позивач зазначає, що він як фізична особа-підприємець є платником єдиного внеску, перебуває на спрощеній системі оподаткування, місцем провадження його діяльності є м. Дніпро, вул. Масивна, 51.
На підтвердження провадження господарської діяльності за адресою м. Дніпро, вул. Масивна, 51, позивачем надані копії: договорів поставки №18-Б-274 від 26.02.2018 року, №18-Н-240 від 05.07.2018 року, №18-Л-409 від 13.06.2018 року, №18-Н-341 від 10.07.2018 року, №18-Л-647 від 21.06.2018 року, №18-К-881 від 25.05.2018 року, №18-Н-928 від 25.07.2018 року, №18-Р 72 від 02.08.2018 року, №18-Р 226 від 06.08.2018 року, №А-176 від 24.01.2018 року, №18-Б 01,04 від 03.02.2018 року, №18-Д 04 від 01.04.2018 року, №18-Д 460 від 24.04.2018 року, №18-К 03 від 04.05.2018 року, №18-К 792 від 23.05.2018 року, №18-Н 465,466 від 12.07.2018 року та складені на їх виконання акти прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей з визначенням фактичної адреси провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 - м. Дніпро, вул. Масивна, 51.
Враховуючи надані представником позивача докази, суд приходить до висновку про те, що діючим законодавством звільнено позивача від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), з огляду на підтвердження факту використання нежилої будівлі за адресою вул. Масивна, 51 у м.Дніпрі, позивачем у власній господарській діяльності як фізичної особи-підприємця.
Надаючи правову оцінку доводам позивача стосовно невірного обрахування відповідачем розміру земельного податку, суд виходить з наступного.
Так, базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (підпункт 271.1 статті 271 ПК України).
При цьому, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (пункт 286.1 статті 286 ПК України).
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною 1 статті 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Згідно з підпунктом 14 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, до Державного земельного кадастру вносяться відомості про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, значення якої розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.
Отже, виходячи із системного аналізу норм права, базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, нормативна грошова оцінка земельної ділянки проводиться у визначеному законом порядку, підставою для нарахування податку є дані державного земельного кадастру, інформацію про грошову нормативну оцінку землі подають центральні органи виконавчої влади, що реалізують політику у сфері земельних відносин, в тому числі на запит контролюючого органу.
Базову вартість земельної ділянки для розрахунку податку відповідачем було взято з Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки видану начальником управління Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області.
Таким чином, як вбачається з встановлених обставин справи, інформацію про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі за 1 кв.м ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області було надано без проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Крім того, суд звертає увагу, що контролюючий орган, проводячи розрахунок земельного податку за 2018 рік, використовує інформацію, яка є актуальною для розрахунку земельного податку у 2017 року та не може бути використана при розрахунку земельного податку у 2018 році.
Відтак, суд приходить до висновку, що за умови неможливості нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яку використовує позивач, надана на запит контролюючого органу інформація ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області не містить належну інформацію стосовно нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вул. Масивна, 51 м. Дніпрі, та не може бути використана при розрахунку розміру земельного податку за 2018 рік як база оподаткування, оскільки вона не є даними Державного земельного кадастру, як того вимагає п. 286.1 ст. 286 ПК України.
Вищевказане свідчить, що приймаючи у відношенні позивача податкове повідомлення рішення про визначення грошового зобовязання з земельного податку за 2018 рік відповідачем було неправомірно взято за основу дані нормативної грошової оцінки земельної ділянки, які надані без проведення уповноваженим органом такої оцінки. В якості бази оподаткування використано дані, які не є даними Державного земельного кадастру.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, позивач довів належними та допустимими доказами протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення, надав суду відповідні докази щодо неправомірності прийняття відповідачем оспорюваного податкового повідомлення-рішення.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до норм статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровської області.
Керуючись, ст.ст. 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05 жовтня 2018 року.

Суддя ОСОБА_5