Справа № 820/1168/18
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 р. № 820/1168/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії (в частині припинення виплати пенсії) Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та визнати протиправною його ж бездіяльність в частині невиплати ОСОБА_1 пенсії з січня 2016 року; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (довічно) та сплатити заборгованість за період, починаючи з січня 2016 року; звернути постанову до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць; зобовязати відповідача у встановлений судом строк подати до суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та була отримана ним, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

15.05.2018 управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова до канцелярії суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що дії відповідача є правомірними, та відповідають вимогам чинного законодавства. В задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 02.12.2016.

Тимчасова адреса місця проживання позивача, яка вказані в довідці № від 02.12.2016 є АДРЕСА_1. Строк дії довідки не вказаний. Доказів скасування вказаної довідки матеріали справи не містять.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14 квітня 2014 року, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Згідно із Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14 квітня 2014 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами 1-2 ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 статтею 4-1 Закону № 1706-VII передбачено, що єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб.

Згідно ч. 1 статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

07 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей", якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області.

Пунктом 8 Порядку № 595 визначено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З огляду на вищенаведені норми вбачається, що особа, яка бажає надалі отримувати пенсію повинна переміститись на контрольовану українською владою територію для вирішення питання отримання соціальної виплати (пенсії), за місцем фактичного знаходження звернутись до управління ПФУ та надати заяву про переведення пенсійної справи (призначення пенсій, виплату допомоги на поховання, виплату недоотриманої пенсії), а також довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Не заперечуючи проти права позивача - громадянина України отримувати пенсію незалежно від місця проживання та враховуючи позитивний обов'язок держави забезпечити виплату належної за законом пенсії позивачу, що підтверджено численною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", рішення "Пічкур проти України"), колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не дотримано визначеного законодавством порядку в частині необхідності звернення до територіального управління Пенсійного фонду України, що знаходиться на контрольованій українською владою території, із відповідною заявою про виплату пенсії (за результатами опрацювання якої відбувається запит та переведення електронної пенсійної справи), як це передбачено п. 8 Порядку № 595.

Матеріалами справі підтверджено, що позивач перемістився з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції до м. Харкова, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 02.12.2016.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою про поновлення виплати пенсії та переведення його електронної пенсійної справи до цього органу Пенсійного фонду. Так само матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідачем було припинено виплату пенсії з січня 2016 року.

Виписка по картковому рахунку не може бути належним доказом, оскільки з цієї виписки не можливо встановити яким саме органом Пенсійного фонду було припинено виплату пенсії та взагалі чи було позивачці поновлено виплату пенсії за її заявою після переміщення з окупованої території.

При цьому, згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 14.05.2018 №10469/30-06 за підписом начальника Управління, судом встановлено, що позивач ніколи не перебував та не перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, пенсію не отримував та не отримує.

Таким чином, судом встановлено, що позивач з питання взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи до відповідача не звертався.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідачем не приймалось жодних рішень (призначення, нарахування, виплати, припинення тощо) щодо пенсії ОСОБА_1.

У зв'язку з тим, що позивач на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова як внутрішньо переміщена особа не перебував та відповідно не отримував пенсію, відповідач фактично не міг припинити виплату пенсії позивача у зв'язку з проведенням обміном інформації по внутрішньо переміщеним особам, шляхом співставлення бази даних одержувачів пенсії та Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

За таких встановлених обставин справи, суд вважає, що оскільки позивач не звертався до відповідача з питанням про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та із заявою про переведення його пенсійної справи, відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача в частині припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з січня 2016 року та зобов'язання поновити виплату такої пенсії.

На думку суду, вказана довідка, яка підписана уповноваженою особою та містить всі необхідні реквізити, є належним та достатнім доказом, що підтверджує факт незнаходження позивача на обліку в управлінні. Суд зазначає, що за відсутності позивача на обліку в управлінні, фактично відповідач не може надати інших доказів, окрім такої довідки.

В свою чергу, відсутність пенсіонера на обліку у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду автоматично виключає можливість надати будь-яку інформацію про таку особу, з огляду на відсутність в базі даних одержувачів пенсії цього управління.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,61121, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (вул. Валентинівська, буд. 22-Б,м. Харків,61170, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов"язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов