Справа № 754/6063/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 754/6063/17
Провадження №2-а/760/542/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Салій Юлії Володимирівни, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в травні 2017 р. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 722749 від 30.04.2017 р., за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену інспектором роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Салій Ю.В., а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 30 квітня 2017 р. інспектором роти № 3 батальйону № 4 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Салій Ю.В. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 722749, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В оскаржуваній постанові інспектором патрульної поліції зазначено, що 30.04.2017 р. о 19 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Бальзака, 42-А, позивач, керуючи транспортним засобом «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1, при об'їзді перешкоди здійснив перестроювання, не увімкнувши показник лівого повороту, чим порушив вимоги п. 9.2 Правил дорожнього руху.

Позивач зазначає, що будь-яких порушень він не допускав, тому вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, що не відображає дійсних обставин справи, складеною за відсутності належних доказів та без дотримання вимог чинного законодавства, вимог КУпАП, без фактичного розгляду справи, без з'ясування всіх обставин справи та без дотримання належної процедури.

Таким чином, враховуючи, що він правил дорожнього руху не порушував, враховуючи відсутність будь-яких підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 р. адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Салій Ю.В. про скасування постанови - направлено за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10.10.2017 р. до участі у справі в якості третьої особи залучено Департамент патрульної поліції.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, вважаючи, що постанова винесена інспектором безпідставно і необґрунтовано.

Позивач пояснив суду, що він 30.04.2017 р., приблизно о 19 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1, дійсно рухався в м. Києві по вул. Оноре де Бальзака в напрямку вул. Теодора Драйзера. Він рухався по правому краю проїзної частини дороги, що примикає до тротуару та, переїхавши перехрестя вул. Оноре де Бальзака - Сабурова, продовжував рухатися у вищевказаному напрямку.

За вказаним перехрестям, в правому краю проїзної частини дороги малися численні пошкодження цілісності дорожнього покриття, у вигляді ям, вибоїни, а тому він, попередньо переконавшись,, що це буде безпечно та не створить перешкоди або безпеки іншим учасникам руху, прийняв трохи лівіше, для їх об'їзду, після чого знову повернувся в правий край проїзної частини дороги та продовжив рух.

Продовжуючи рух по вул. Оноре де Бальзака, у дзеркалі заднього виду побачив автомобіль патрульної поліції, державний номерний знак 0742, з ввімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору, а тому, відповідно до вимог п. 3.2 ПДР, зупинив транспортний засіб та увімкнув аварійну сигналізацію.

Після чого, інспектор поліції почав звинувачувати його в тому, що він не ввімкнув лівий поворот при перестроюванні.

Він вказував інспекторам патрульної поліції на безпідставність його зупинки та необґрунтованість їх доводів, пояснював, що не порушував Правил дорожнього руху України, оскільки під час руху не здійснював будь-яких перестроювань, а тому не повинен був умикати показник лівого повороту.

Незважаючи на його заперечення та пояснення в подальшому інспектором патрульної поліції було винесено оскаржувану постанову серії БР № 722749.

Таким чином, позивач вважає вказану постанову такою, що не відображає дійсних обставин справи, складеною за відсутності належних доказів, а тому просив суд задовольнити позов повністю.

Відповідач інспектор роти №3 батальйону №4 УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції Салій Ю.В. в судовому засіданні була допитана як свідок. Пояснила суду, що позивач, ОСОБА_1, 30.04.2017 р., приблизно о 19 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався в м. Києві по вул. Оноре де Бальзака, 42-А в напрямку вул. Теодора Драйзера. При об'їзді перешкоди він здійснив перестроювання, при цьому, не увімкнувши показник лівого повороту. Зазначила, що на даній ділянці дороги дійсно немає дорожньої розмітки. Разом з тим, автомобілі рухаються в два ряди в попутньому напрямку, незважаючи на відсутність дорожньої розмітки, оскільки враховують ширину проїзної частини відповідного напрямку руху. Тому вина позивача ОСОБА_1 є доведеною повністю, а постанова серії БР № 722749 від 30.04.2017 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, правомірна та така, що не підлягає скасуванню.

Представник Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити та зазначив, що вимоги та твердження позивача ОСОБА_1 про те, що дії відповідача є протиправними, а постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту і процедури складання є безпідставними та необґрунтованими, оскільки його вина є доведеною, а постанова інспектора серії БР № 722749 від 30.04.2017 р. правомірна та така, що не підлягає скасуванню. Надав до суду письмові заперечення на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, пояснення відповідача та представника Департаменту патрульної поліції, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.04.2017 р. інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Салій Юлією Володимирівною було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 722749, відповідно до змісту якої вбачається, що 30.04.2017 р. о 19-30 год., водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, при об'їзді перешкоди не включив показник лівого повороту, чим порушив вимоги п. 9.2 б Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За скоєння адміністративного правопорушення до ОСОБА_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідальність настає за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

В судовому засіданні судом було переглянуто та досліджено відеозапис, наданий позивачем, з якого вбачається, що автомобілі рухаються в два ряди в попутньому напрямку, не зважаючи на відсутність дорожньої розмітки, оскільки враховують ширину проїзної частини відповідного напрямку руху. На даному відеозаписі зафіксовано, що водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив перестроювання з правого крайнього ряду в лівий ряд.

При цьому, позивач не заперечує, що при об'їзді перешкоди не увімкнув покажчик повороту, оскільки на даній ділянці дороги відсутня дорожня розмітка і він не здійснював будь-якого перестроювання, а прийняв трохи лівіше, тобто здійснив маневр.

Згідно вимог 9.2 Правил дорожнього руху, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: a) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з'їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

П. 11.1 ПДР, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Відповідно до п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пунктом 11.2 ПДР визначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.

Крім того, у п. 1.5 ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач в судовому засіданні визнав, що не вмикав покажчик повороту під час об'їзду перешкоди, вважаючи, що не здійснював перестроювання.

Проте, позивач не враховував, що відповідно до п. 11.1 ПДР, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Суд звертає увагу, що з відеозапису, який надав позивач, видно, що автомобілі рухаються в два ряди в попутньому напрямку, не зважаючи на відсутність дорожньої розмітки, оскільки враховують ширину проїзної частини відповідного напрямку руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діяннях позивача, зазначених в постанові про накладення адміністративного стягнення серії БР № 722749 від 30.04.2017 року, вбачається порушення ним п. 9.2 б Правил дорожнього руху та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.2 ст.122 КУпАП.

Суд вважає, що інспектор роти №3 батальйону №4 УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції Салій Ю.В. при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах своєї компетенції та відповідно діючого законодавства, а постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 722749 від 30.04.2017 р. винесена інспектором патрульної поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ПДР України, ст.ст. 7, ч. 2 ст. 122, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Салій Юлії Володимирівни, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Кушнір С.І.