Справа № 359/2679/18
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/142/2018
Справа №359/2679/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що 30 березня 2018 року керуючи автомобілем марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1, рухався по площі Вокзальній залізничного вокзалу м. Києва. При цьому, його обігнав автомобіль патрульної поліції та подав сигнал зупинитися. Після зупинки співробітник поліції не пояснюючи причину зупинки почали зловживати службовим становищем, перевищувати свої обовязки та завдавати шкоди автомобілю. Також інспектором поліції була складена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме порушення п.9.2 ПДР України. З вказаною постановою ОСОБА_1 не погоджується, оскільки ПДР України не порушував. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №132600, не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною та підлягає скасуванню. Постанова складена інспектором без пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення і потоку інших автомобілів, інтенсивності руху. Доказів вчинення правопорушення не надано, свідків не опитано, тому факт вчинення правопорушення заснований лише на припущеннях. Тому ОСОБА_1 просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №132600 від 30 березня 2018 року, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав адміністративний позов та наполягав на його задоволенні.

Відповідач інспектор роти №1 батальйону 2 УПП в м. Києві ОСОБА_2 у судове засідання не зявився. Відзив на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч.2 ст.175 та ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 березня 2018 року інспектор роти №1 батальйону 2 УПП в м. Києві ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №132600, якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Зі змісту даної постанови вбачається, що 30 березня 2018 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Ford», номерний знак НОМЕР_1, рухався в м. Києві по площі Вокзальній та не включив сигнал повороту, чим порушив вимоги п.9.2 ПДР України

У відповідності до положення ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами п.9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою, а також перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням п.8 ч.1 ст.23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На підставі ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 цього Кодексу.

При цьому, доводи позивача стосовно неправомірності розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, є необґрунтованими.

Оскільки, у відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що законом встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, який полягає у тому, що постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

Обґрунтовуючи свої доводи про те, що розгляд справи повинен був здійснюватися за місцем знаходження Управління патрульної поліції, позивач вказує на положення ст.276 КУпАП, яка визначає місце розгляду справи під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У даному випадку провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №132600 від 30 березня 2018 року була складена на місці вчинення правопорушення, як це передбачено вимогами ч.4 ст.258 КУпАП.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.278 та ст.279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами, закріпленими ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Всупереч цьому, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до відповідальності.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford», номерний знак НОМЕР_1, коли його наздогнав автомобіль патрульної поліції та подав сигнал зупинитися, після предявлення документів інспектор поліції вказав, що позивачем було порушено ст.122-2 КУпАП, а саме невиконання вимоги про зупинку. Незважаючи на це, інспектор поліції склав постанову про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. У звязку з цим, є незрозумілим яке саме порушення ПДР України допустив ОСОБА_1 та яким саме чином інспектором роти 1 батальйону 2 УПП в м. Києві ОСОБА_2 було зафіксовано порушення ПДР України, що вчинене позивачем.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з положенням ч.4 ст.159 КАС України неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду доказів на спростування позовних вимог та доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП України.

Тому, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 30 березня 2018 року відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню як протиправна.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У звязку з цим, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», ч.1 ст.8, п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ч.3 ст.121, ч.1 ст.222, ст.251, ст.252, ст.280 КУпАП, ч.1 та ч.2 ст.71, ч.4 ст.159, ч.2 ст.175, ч.1 ст.205, п.2 ч.1 ст.241, ч.1-ч.2 ст.243, ст.244-246, п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР №132600 від 30 березня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: В.В. Журавський