Справа № 817/1677/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2018 року м. Рівне №817/1677/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась в суд з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач) про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинення певних дій.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 26.01.2010 позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 (у редакції, чинній на час призначення пенсії). Зазначає, що згідно постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 підвищено заробітну плату працівникам окремих галузей бюджетної сфери. У зв'язку з цим, 12.04.2016 позивач звернулася до відповідача про перерахунок пенсії у відповідності до зазначеної постанови. Зазначає, що листом №246/10 від 14.04.2016 у перерахунку пенсії відмовлено. У подальшому позивачка зверталася до Рівненського міського суду з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а саме - видати довідку встановленого зразка та здійснити перерахунок пенсії. Постановою Рівненського міського суду від 12.10.2017 у справі №569/14801/16-а в задоволенні позову відмовлено. Згідно постанови Житомирського апеляційного адміністративного від 01.0.32018 апеляційну скаргу задоволено частково. Позивачка зазначає, що 20.03.2018 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Листом №153/10 від 02.04.2018 відповідачем у задоволенні заяви відмовлено. Вважає, що рішення Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області суперечить чинному законодавству. Позов просила задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

03.07.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (а.с.31-33). В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена на умовах згідно Закону України "Про державну службу". Тобто з 01.06.2015 року пенсії, що визначені в порядку та на умовах, згідно із Закону України "Про державну службу", не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Зазначає, що починаючи із 01.06.2015 року призначення та перерахунок пенсії за віком державним службовцям не здійснюються у зв'язку з відсутністю правової норми яка б регламентувала би порядок реалізації таких правовідносин. Також зазначає, що позивач пропустила строк звернення до суду, оскільки неодноразово зверталася із заявою про перерахунок пенсії, проте до суду звернулася лише в червні 2018 року. У зв'язку з чим, просить залишити адміністративний позов без розгляду, оскільки позивач пропустила строк звернення до суду повністю або частково та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за правилами 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності, офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З січня місяця 2010 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до 37 Закону України "Про державну службу", виходячи із 90% заробітної плати, з урахуванням стажу (держслужбовця та службовця органів місцевого самоврядування більше 20 років) без обмеження максимального розміру.

У грудні 2015 у зв'язку з підвищенням посадових окладів працюючих державних службовців позивач звернулася про перерахунок її пенсії до Рівненського міського суду. Рішенням суду у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішенням Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 апеляційну скаргу задовлено частково. Постанову Рівненського міського суду скасовано, прийняту нову. В задоволенні позовних вимог щодо перерахунку пенсії відмовлено з тих підстав, що не підлягають одночасному розгляду вимоги щодо видачі довідки, так і щодо перерахунку пенсії. На виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 відповідачем було видано позивачу довідку №164 від 14.03.2018 про заробітну плату, що подається для розрахунку непрацюючим державним службовцям. У подальшому ОСОБА_1 із заявою зверталася до відповідача про перерахунок пенсії, у задоволенні якої їй було відмовлено.

Не погоджуючись з правомірністю дій пенсійного органу, позивач звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, частиною другою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Частиною п'ятою цієї статті було встановлено, що за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Підпунктом 9 пункту 6 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI внесено зміни до Закону України "Про державну службу", зокрема, текст статті 37 викладено в новій редакції.

Так, положеннями частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI) визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В подальшому, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VII в частині першій статті 37 цифри "80" замінено цифрами "70"; Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII у частині першій статті 37 цифри "70" замінено цифрами "60".

Порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців урегульовано статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Статтею 37-1Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Підпунктом 3 пункту 11 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII текст статті 37-1 Закону України "Про державну службу" викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Отже, станом на дату призначення позивачу пенсії державного службовця чинне на той час законодавство не передбачало умови і порядок перерахунку її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою.

В свою чергу, у зв'язку із набранням чинності з 01.05.2016 Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII правове регулювання відносин щодо перерахунку пенсій державним службовцям зазнало змін.

Зокрема, чинним законодавством України не передбачено можливості перерахунку органами Пенсійного фонду України пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що стаття 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (зі змінами та доповненнями) регулює правовідносини з призначення пенсії, а не її перерахунку, що не є тотожним поняттям.

Аналогічний підхід застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 22.03.2018 по справі №204/4023/17, від 29.08.2018 по справі №538/686/17, від 12.09.2018 у справі № 344/16487/16-а.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (33027, вул.Київська, 30/95, м.Рівне, РНОКПП НОМЕР_1) до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (33001, вул.Яворницькго, 34, м.Рівне, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Махаринець Д.Є.