Справа № 2040/5895/18
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 р. № 2040/5895/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Мурадли А.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд:

- скасувати рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 11.05.2018 (протокол №19);

- зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова призначити та виплачувати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) пенсію за Списком №1 згідно п. «а» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 15.11.2017 на підставі довідки від 26.11.2014 №801, довідки від 26.11.2014 №802, виданих ДП «Антрацит», довідки №1506 від 08.11.2016, №1505 від 08.11.2016, №1503 від 08.11.2016, виданих TQB «ДТЕК Ровенькиантрацит» ВП «Шахтоуправління Ясенівське», незалежно від результатів перевірки фактичного місця проживання, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №365 від 8 червня 2016 року «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди з 14.09.1987 по 01.07.1991, з 14.12.1992 по 31.12.1994, з 01.03.1995 по 20.03.1996, з 08.07.1991 по 02.12.1992 та з 05.05.1996 по 15.07.1998;

- стягнути на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (), моральну шкоду в розмірі 12296 (дванадцять тисяч двісті девяносто шість) гривень;

- зобов'язати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фондуУкраїни міста Харкова подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 11.05.2018 (протокол №19) про відмову призначенні та виплаті ОСОБА_3 пенсії за Списком №1 згідно п. «а» ч. 1 ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 15.11.2017 року є протиправним та таким, що порушує права та інтереси позивача.

Представник позивача у судове засідання прибув, підтримав доводи, викладені у позовній заяві та просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання прибув, проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач 15.11.2017 року звернувся до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фондуУкраїни міста Харкова із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п. «а» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні пенсії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фондуУкраїни міста Харкова від 11.05.2018 року, оформлене протоколом № 19 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п. «а» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи по Списку № 1 - 10 років та не підтвердженням фактичного місця проживання заявника на території Шевченківського району м. Харкова.

Зі змісту вказаного рішення судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії оскільки довідка про підтвердження ОСОБА_3 пільгового стажу роботи за списком №1 за періоди роботи з 08.07.1991 по 02.12.1992 та з 05.05.1996 по 15.07.1998 в шахті ім. В.В. Вахрушева, видана 08.11.2016 №1506 відокремленим підрозділом Шахтоуправління Ясенівське ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит (смт. Пролетарський, м. Антрацит, Луганської області), яке згідно з Відомістю з реєстру страхувальників зареєстроване на тимчасово окупованій території України, тому враховуючи вищезазначені статті Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу по списку №1 ОСОБА_3 періодів роботи з 08.07.1991 по 02.12.1992 та з 05.05.1996 по 15.07.1998 в шахті ім. В.В. Вахрушева. Також довідка про підтвердження ОСОБА_3 пільгового стажу роботи за списком №1 за періоди роботи з 14.09.1987 по 01.07.1991, з 14.12.1992 по 31.12.1994 та з 01.03.1995 по 20.03.1996 в шахті ім. газети Луганська правда, видана 26.11.2014 № 801 Державним підприємством Антрацит (м. Антрацит Луганської області), яке тільки з 22.01.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595 перереєструвалось на території підконтрольній українській владі (м. Дружківка Донецької області), тому враховуючи зазначені статті Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу по списку №1 ОСОБА_3 періодів роботи з 14.09.1987 по 01.07.1991, з 14.12.1992 по 31.12.1994 та з 01.03.1995 по 20.03.1996 в шахті ім. газети Луганська правда. Питання про зарахування пільгового стажу роботи за списком №1 за періоди з 14.09.1987 по 01.07.1991, з 14.12.1992 по 31.12.1994 та з 01.03.1995 по 20.03.1996 в шахті ім. газети Луганська правда буде вирішене після надходження уточнюючих документів, які підтверджують роботу на пільгових умовах. Управління надіслало запит від 20.06.2018 вих. № 9347-02-7/49 до керівника ДП Антрацит (вул. Радченко 60, оф. 24, м. Дружківка, Донецької області) про надання уточнючих довідок про період роботи ОСОБА_3 на пільгових умовах за списком №1 з 14.09.1987 по 01.07.1991, з 14.12.1992 по 31.12.1994 та з 01.03.1995 по 20.03.1996 в шахті ім. газети "Луганська правда". Не враховані у розрахунку пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 згідно із статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» довідки про заробітну плату, які видані ТОВ ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ відокремленим підрозділом Шахтоуправління Ясенівське від 08.11.2016 № 1503 за період з серпня 1991 по листопад 1992 та №1505 за період з червня 1996 по червень 1998, оскільки вони не відповідають вимогам Додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (п.2.1 розділу II) затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно з преамбулою Закону України "Про пенсійне забезпечення" цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у звязку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до ст. 1 Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно статті 2 Закону за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 7 Закону звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Так, відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці мас бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи довідки, встановив, що вони містять печатку підприємств та підписані уповноваженими особами, а тому суд вважає необґрунтованими посилання відповідача про те, що такі підприємства розміщені на тимчасово окупованій території України, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду по справі № 175/4336/16-а від 28.08.2018 року та по справі № 172/718/17 від 27.02.2018 року.

Щодо вказаної відповідачем у оскаржуваному рішенні підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії такої як не підтвердження фактичного місця проживання заявника на території Шевченківського району м. Харкова суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 року визнано протиправним та скасовано рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 15.12.2017 року (протокол № 37) про відмову в призначенні ОСОБА_3 пенсії за Списком № 1 згідно з п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 15.11.2017 року про призначення пенсії разом з поданими документами, з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.

Так, колегія суддів у вказаному судовому рішенні дійшла висновку, що відмова відповідача у призначенні пенсії ОСОБА_3 лише на тій підставі, що відповідно до рішення районної комісії з призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам місце проживання заявника на території Шевченківського району м. Харкова не підтверджено, суперечить інтересам позивача та суттєво обмежує реалізацію його права на соціальний захист, гарантоване Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 року набрала законної сили, а тому суд дійшов висновку, що зазначена відповідачем у оскаржуваному рішенні підстава для відмови позивачу у призначенні пенсії в частині не підтвердження фактичного місця проживання заявника на території Шевченківського району м. Харкова є протиправною та доказуванню у даній справі не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині скасування рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 11.05.2018 року, оформленого протоколом № 19 та зобовязання Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова призначити та виплатити ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) пенсію за Списком № 1 згідно п. а ч. 1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 15.11.2017 року на підставі довідки від 26.11.2014 №801, довідки від 26.11.2014 №802, виданих ДП Антрацит, довідки №1506 від 08.11.2016, №1505 від 08.11.2016, №1503 від 08.11.2016, виданих TОB ДТЕК Ровенькиантрацит ВП Шахтоуправління Ясенівське, зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди з 14.09.1987 по 01.07.1991, з 14.12.1992 по 31.12.1994, з 01.03.1995 по 20.03.1996, з 08.07.1991 по 02.12.1992 та з 05.05.1996 по 15.07.1998.

Стосовно вимоги позивача про стягнення на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (), моральної шкоди в розмірі 12296 гривень суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статей 23 та 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до підпункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності (пункт 13 в редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. N 5).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (Абзац 2 пункту 5 в редакції Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. N 5).

Враховуючи те, що позивачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а судом таких фактів при розгляді справи по суті встановлено не було, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні адміністративного позову в частині позовних вимог позивача про стягнення на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (), моральної шкоди в розмірі 12296 гривень.

Щодо вимог позивача, заявлених в порядку ст. 382 КАС України, суд зазначає, що в силу положень ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зазначене є правом суду, а не обов'язком, водночас, позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення.

Таким чином, у даному випадку суд не знаходить підстав для застосування приписів ст. 382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобовязання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 11.05.2018 року, оформлене протоколом № 19.

Зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова призначити та виплатити ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) пенсію за Списком № 1 згідно п. а ч. 1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 15.11.2017 року на підставі довідки від 26.11.2014 №801, довідки від 26.11.2014 №802, виданих ДП Антрацит, довідки №1506 від 08.11.2016, №1505 від 08.11.2016, №1503 від 08.11.2016, виданих TОB ДТЕК Ровенькиантрацит ВП Шахтоуправління Ясенівське, зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди з 14.09.1987 по 01.07.1991, з 14.12.1992 по 31.12.1994, з 01.03.1995 по 20.03.1996, з 08.07.1991 по 02.12.1992 та з 05.05.1996 по 15.07.1998.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь Державного бюджету України (отримувач: УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/2203010, код отримувача - 37999628, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача МФО 899998, рахунок отримувача 4012, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста девять гривень 60 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 23 жовтня 2018 року.

Суддя Бідонько А.В.