Справа № 357/7687/18
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/7687/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,

при секретарі Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до: 1) старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, 2) Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1В звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Кеди М.В. про закінчення виконавчого провадження ВП № 56187833 від 18.04.2018 року в частині несплати йому грошових коштів за 2016-2017 роки та вжити заходи примусового виконання рішення, передбачених цим законом; зобовязати державного виконавця виконати виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у повному обсязі на підставі Закону України «Про виконавче провадження»; встановити судовий контроль за виконанням цього рішення по справі.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08.05.2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 56187833 з виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2018 року по справі № 357/13662/17 про зобов'язання ГУ ПФУ в Київській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2016 року, у зв'язку з повним виконанням рішення. Оскільки коштів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 рік на виконання судового рішення позивач не одержував, фактично рішення суду не виконано, тому вважає дії державного виконавця неправомірними.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суджу відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову та зазначив, що згідно повідомлення ГУ ПФУ у Київській області №3956/09-02 від 04.05.2018 року стягувачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2018 року та здійснено часткову виплату за період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 рік. Виплата за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року здійснюватиметься в порядку, що визначений Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (ч. 3 наведеної вище статті).

Судом встановлено, що 05.12.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області винесено постанову по справі № 357/13662/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, згідно якої зобовязано Головне управління Пенсійного Фонду України в Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії починаючи з 01.01.2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції України» і № 947 від 18.11.2015 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 9.03.2006 року № 268» та довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Київській області про розмір грошового забезпечення № П-3162 від 17.05.2017 року та провести виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Постанова суду набрала законної сили 26.02.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 56187833 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 357/13662/17 виданого 07.03.2018 року.

Як підставу для закінчення виконавчого провадження зазначено п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", а саме фактичне виконання в повному обсязі рішення суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як передбачено ч. 6 ст. 26 цього Закону, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Як вказано вище в постанові суду та у виконавчому листі було зобов'язано боржника до вчинення дій, пов'язаних з проведенням нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням виплачених сум.

З тексту постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що згідно повідомлення ГУ ПФУ у Київській області №3956/09-02 від 04.05.2018 року, стягувачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2018 року та здійснено часткову виплату за період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 рік. Виплата за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року здійснюватиметься в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року.

Разом з цим, матеріали справи не містять відомостей про фактичне виконання постанови суду та виплату пенсії позивачу, в зв'язку з чим останній звернувся з даним позовом, в якому заперечує отримання коштів за вказаним рішенням суду, про що також надав виписку з банківського рахунку.

Таким чином, на час винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.05.2018 року судове рішення не було повністю виконано, а тому у державного виконавця були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження згідно п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

В ч. 1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 3 цієї статті, у разі якщо і невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21.05.2012 року за № 5 "Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

В даному випадку державним виконавцем не було проведено перевірки виконання судового рішення, не було вжито всіх можливих заходів для повного виконання рішення згідно приписів ст. 63 Закону "Про виконавче провадження" та незаконно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, що призвело до порушення прав та інтересів позивача.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод виконання судових рішень розглядається як стадія судового провадження, право доступу до суду, що гарантується цією статтею, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, закриття державним виконавцем виконавчого провадження в той час, коли судове рішення, ухвалене на користь позивача, не було виконано в повному обсязі, а саме: нараховані кошти не виплачено, є порушенням прав позивача, які підлягають захисту відповідно до наведених вище правових норм.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач просив суд встановити контроль за виконанням рішення суду у відповідності до вимог ст. 382 КАС України.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у вказаній адміністративній справі, оскільки судове рішення є обов'язковим до виконання, у тому числі, в примусовому порядку та за невиконання рішення суду чинним законодавством України передбачена відповідальність.

Не підлягає задоволенню і вимога позивача про зобов'язання державного виконавця вжити заходи примусового виконання рішення та виконати виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у повному обсязі на підставі Закону України «Про виконавче провадження», оскільки суд не наділений правом зобов'язувати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання неправомірною постанови про закінчення виконавчого провадження та її скасування, оскільки, як вказано вище, вказана постанова державним виконавцем винесена передчасно.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 122, 242-246, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження ВП № 56187833 від 08.05.2018 року.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення.

СуддяОСОБА_3