Справа № 805/2219/18-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року справа №805/2219/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Блохіна А.А., секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 р. у справі № 805/2219/18-а (головуючий І інстанції Буряк І.В.), яке складено в повному обсязі 02 липня 2018 року у м.Слов'янську Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Слов'янського міського відділу (з обслуговування м.Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобов'язання здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Слов'янського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - відповідач). Просив зобов'язати Слов'янський міський відділ ГУ МВС України в Донецькій області здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби та деяких інших осіб» із розрахунку грошового забезпечення на момент звільнення застосувавши середньоденний розмір грошового забезпечення в сумі 217,84 грн. та 6 644,07 грн. середньомісячного грошового забезпечення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем необґрунтовано виплачено позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 15 707,68, оскільки останній мав застосувати розмір заробітної плати (грошового забезпечення), встановленого судовими рішеннями, які дійшли висновку, що на час звільнення - 06.11.2015 року розмір середньоденної заробітної плати становить 217,84 грн. Таким чином, на підставі ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби та деяких інших осіб», відповідач має сплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 69 762,74 грн., а за вирахуванням вже сплаченої суми - 54 055,06 грн.

Суд першої інстанції в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янська та Слов'янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобов'язання здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги-відмовив.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби та деяких інших осіб» розрахунок грошової допомоги при звільненні не передбачає застосування середньоденної заробітної плати встановленої судом. Крім того, встановлення премії є правом, а не обов'язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску співробітника в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання відповідних структурних підрозділів органів внутрішніх справ.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам викладеним у позовній заяві.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Вважав, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги розмір середньоденного грошового забезпечення встановленого судовим рішенням при визначенні розміру грошової допомоги при звільненні.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. При таких обставинах суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність особи, яка не з'явилась.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, 03 листопада 2015 року наказом ГУ МВС України в Донецькій області по особовому складу № 331 о/с ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Миколаївського відділення міліції Слов'янського міського відділу з 25 червня 2015 року.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області по особовому складу від 06 листопада 2015 № 354о/с ОСОБА_1 згідно з п. 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» звільнено за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Під час розгляду справи судом встановлено, та не заперечується сторонами у справі, що 12.04.2016 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 15 700,00грн.

Не погоджуючись із визначеним розміром одноразової грошової допомоги при звільненні, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 07.02.2018 за змістом якої просив здійснити перерахунок останньої.

Відповідачем надана відповідь на вказане звернення від 07.03.2018 № Т-5/303/01-2018 за змістом якої зазначено, що наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 07.12.2015 № 7 о/с лк ОСОБА_1 визначена вислуга років для виплати грошової допомоги, яка станом на 06 листопада 2015 року - складає 21 рік 03 місяці 29 днів. Також зазначено, що на день звільнення зі служби грошове забезпечення ОСОБА_1 складало 1 518,75 грн., у тому числі: посадовий оклад «начальник відділення» - 1000,00 грн.; оклад за спеціальне звання «майор міліції» - 125,00 грн.; надбавка за вислугу років (35%) - 393,75 грн.; премія за листопад - 2015 року - не встановлена.

Відповідно довідки Слов'янського міського відділу управління МВС в Донецькій області від 07 березня 2018 року № 3435/303/07 2018 надано розрахунок одноразової грошової допомоги: посадовий оклад «начальник відділення» -1000,00грн. + оклад за спеціальне звання «майор міліції» -125,00 грн. + надбавка за вислугу років (35%) - 393,75 грн. = 1518,75 грн * 21 рік *50% = 15 946,88 грн.

При цьому зазначено, що 11.04.2016, після надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України, одноразова грошова допомога при звільненні була перерахована на картковий рахунок, відкритий в ПАТ «ПУМБ», з відрахуванням обов'язкових податків, в сумі 15 707,68 грн., згідно платіжного доручення від 11.04.2016 № 40.

Відповідно до довідки, наданої на вимогу суду від 20.06.2018 року б/н відповідачем засвідчено, що 03.11.2015 ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Миколаївського відділення міліції Слов'янського міського відділу (з обслуговування м.Слов'янська та Слов'янського району). Станом на 03.11.2015 року ОСОБА_1 встановлено місячне грошове забезпечення у розмірі 1 518,75 грн., у тому числі: посадовий оклад «начальник відділення» -1000,00 грн. (згідно штатного розпису, затвердженого наказом МВС України від 18.04.2013 № 373), оклад за спеціальне звання «майор міліції» -125,00 грн. (затверджений наказом МВС України від 31.12.2007 № 499), надбавка за вислугу років (35%) - 393,75 грн.

Інші складові грошового забезпечення (у т.ч. премія, згідно п.2.15 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу ОВС, затверджена наказом МВС України від 21.12.2007 № 499) не встановлювались.

Зазначені обставини не є спірним по справі.

Спір по справі полягає в тому, який розмір грошового забезпечення слід застосувати при розрахунку грошової допомоги при звільненні: або середньоденний розмір заробітної плати встановлений судом першої інстанції при розгляді справи - станом на 25.06.2015року, або розмір заробітної плати встановлений відповідачем на час звільнення 06.11.2015року.

Суд перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до змісту ч.1 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин, надалі закон № 2262) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2262-XII виплата зазначеної в частині першій цієї статті одноразової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відповідно до Закону № 2262 та на виконання постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09 квітня 1992 року № 2263-XII Кабінетом Міністрів України прийнята постанова «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Постанова № 393).

На час виникнення спірних правовідносин Постанова № 393 діяла у редакції від 04 жовтня 2015 року.

Згідно з абз. 3 п. 10 цієї Постанови особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби через скорочення штатів, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абз.1 п. 14 Постанови № 393 визначено, що одноразова грошова допомога, передбачена п. 10 цієї постанови, виплачується Міністерством внутрішніх справ за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для його утримання.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII (втратив чинність 07.11.2015) було передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Суд вирішуючи даний спір по суті виходить із принципу пріоритетності спеціального законодавства над трудовим в частині щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Крім того, необхідно враховувати правову позицію висловлену Верховним судом від 18 квітня 2018 року у справі №804/16182/15 про те що, виходячи з приписів статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» одноразова грошова допомога підлягає розрахунку в розмірі 50 відсотків саме місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зокрема Верховний Суд звернув зазначив: «Передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб, тобто рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, тощо.

Аналогічна правова позиція також зазначена в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

За такого правового врегулювання, застосування до спірних правовідносин приписів Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 є безпідставним.

Поряд із цим, суд критично ставиться до аргументів відповідача в частині застосування положень Методичних рекомендацій про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу, затверджені Міністром внутрішніх справ України 30.06.2005, оскільки останні були скасовані згідно п. 7 Наказу МВС України від 31.12.2007 № 499.

Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294, в редакції від 04.10.2015, (втратила чинність 01.03.2018) (далі - Постанова № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до абз.1 п.2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №205/14896, (в редакції від 29.05.2015, втрата чинності 13.12.2016) затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499).

Пунктом 1.5 Інструкції № 499 передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо.

Відповідно до абз.1 п.1.6 Інструкції № 499 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

За змістом пп. 3.4.8 п. 3.4 розділу ІІІ Інструкції № 499 передбачено, що особам рядового і начальницького складу, звільненим з посад у зв'язку з скороченням штатної посади, з дня, наступного за днем звільнення із займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке особа отримувала за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

Грошове забезпечення в цьому випадку обчислюється, виходячи з окладу за спеціальним званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, розмір якої визначається за рішенням керівника та оголошується наказом.

Відповідно п.2.2.2 п.2.2 розділу ІІ Інструкції № 499 конкретний розмір посадового окладу особі рядового чи начальницького складу встановлюється наказом про особовий склад одночасно з призначенням на відповідну посаду.

У матеріалах справи наявний Наказ ГУ МВС в Донецькій області від 05.06.2013 № 1332, яким, у тому числі, встановлено посадові оклади штату Слов'янського міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району, щодо Миколаївського відділення за посадою начальник відділення, спеціальне звання «майор» встановлено посадовий оклад 1000-1100 грн.

Підпунктом 2.4.1. п. 2.4 розділу ІІ Інструкції № 499 передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах, затверджених додатком 29 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Згідно 2.4.2. п. 2.4 розділу ІІ Інструкції № 499 встановлено, що обчислення вислуги років для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ проводиться підрозділами кадрового забезпечення (за матеріалами особової справи особи рядового чи начальницького складу).

До вислуги років для виплати їм надбавки за вислугу років зараховуються періоди, які визначені пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей».

Як було встановлено судом першої інстанції, до суми місячного грошового забезпечення включено оклад за спеціальне звання «майор міліції» - 125,00 грн., надбавка за вислугу років - 35% - 393,75 грн.

Наказ щодо преміювання позивача не видавався.

Щодо посилань апелянта про неправомірність зменшення його грошового забезпечення в частині преміювання суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пп. 2.15.2 - 2.15.5 п. 2.15 розділу ІІ Інструкції № 499 преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого з метою визначення порядку матеріального заохочення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, з урахуванням специфіки та особливостей виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасності і точності виконання рішень державних органів та розпоряджень і вказівок керівників підрозділів.

Зменшення розміру премії, позбавлення її проводяться відповідно до положення про преміювання.

Виплата премії за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення.

Виплата премій особам рядового і начальницького складу, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі здійснюються за наказами керівників органів і підрозділів, закладів та установ Міністерства внутрішніх справ України. Накази про преміювання осіб рядового і начальницького складу видаються до 10-го числа кожного місяця на підставі мотивованих рапортів начальників структурних підрозділів, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії чи зменшення її розмірів зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що встановлення премії є правом, а не обов'язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску співробітника в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання відповідних структурних підрозділів органів внутрішніх справ..

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що суд не може втручатись у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень та вирішувати питання, що належать до його компетенції.

Щодо посилання позивача на необхідність розрахунку такої допомоги, виходячи із розміру заробітної плати (грошового забезпечення) встановленого судовими рішеннями, що складає із розрахунку 217,84 грн. в день та 6 644,07 в місяць, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку спеціальним законодавством чітко визначено, що розмір вихідної допомоги при звільнення розраховується на основі грошового забезпечення, що було встановлено на момент звільнення, а не середнього грошового забезпечення, як було розраховано у судових рішеннях на які покликається позивач.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем обґрунтовано та у відповідності до положень чинного законодавства розраховано розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи із розміру грошового забезпечення позивача саме на момент звільнення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст постанови складений 23 жовтня 2018 року

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 р. у справі № 805/2219/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 р. у справі № 805/2219/18-а - залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

А.А.Блохін