Справа № 815/2908/18
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2908/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Музики І.О.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1 (згідно паспорту),

представника позивача ОСОБА_2 (згідно ордеру),

представника відповідача ОСОБА_3 (згідно довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Любашівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправною відмови щодо неврахування заробітної плати при розрахунку та призначенні пенсії та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Любашівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, за результатом розгляду якого позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність Любашівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо неврахування заробітної плати ОСОБА_1 в період з 01.01.1990 року до 31.12.1999 року при розрахунку та призначенні пенсії та зобовязати Любашіське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, врахувавши при цьому заробітну плату за період з 01.01.1990 року до 31.12.1999 року.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що вона перебуває на обліку в Любашівському ОУПФУ Одеської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 02.08.2014 року. Пенсія, яку отримує позивач, нараховується з урахуванням її страхового стажу з 01.07.2000 року до 31.07.2014 року. В листопаді минулого року позивач отримала інформаційний лист, в якому відповідач повідомляв позивача про перерахунок її пенсії та зазначав розмір перерахованої пенсії. Проте, отримана позивачкою пенсія за грудень 2017 року була майже такого ж розміру, як і до авансованого підвищення.

26.04.2018 року позивач звернулася до відповідача за розясненнями стосовно розрахунку її пенсії та просила здійснити перерахунок пенсії.

Листом від 05.05.2018 року № 1189/02 позивача було проінформовано про те, що її заробітна плата за період з 01.01.1990 року по 31.12.1999 року не враховується при розрахунку пенсії, оскільки органами ПФУ не взяті до уваги довідки про заробітну плату за цей період. Позивач вказує, що в зазначений період вона працювала в Міській психіатричній лікарні м. Єнакієве Донецької області на посаді медичного реєстратора диспансерного наркологічного відділу. 24.05.2018 року позивач звернулася до Любашівського ОУПФУ із заявою встановленої форми про перерахунок пенсії. Любашівське ОУПФУ відмовило позивачу в перерахунку пенсії листом від 06.06.2018 року № 1483/07. На думку позивача, бездіяльність відповідача щодо неврахування її заробітної плати з 01.01.1990 року до 31.12.1999 року для розрахунку пенсії є протиправною. Так, позивач в 2014 році при первинному зверненні до органів пенсійного фонду про призначення пенсії надала довідки від 04.02.2013 року № 255 та № 256 про заробітну плату за період з 01.01.1990 року до 31.12.1999 року, які видані Міською психіатричною лікарнею м. Єнакієве Донецької області. В листі від 06.06.2018 року № 1483/07/02 Любашівське ОУПФУ неврахування зазначених довідок обґрунтовує посиланням на Постанову КМУ № 595, якою визначено, що на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади, в тому числі і органи ПФУ, не функціонують. Позивач зазначає, що дана постанова прийнята 07.11.2014 року, а надані нею документи датовані раніше.

Ухвалою суду від 18.06.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.07.2018 року.

10.07.2018 року представник відповідача надав відзив на адміністративний позов, з огляду на який відповідач вказує, що довідки № 255, № 256 про заробітну плату позивача неможливо врахувати, так як немає можливості перевірити їх достовірність первинними документами.

Ухвалою суду від 13.09.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.10..2018 року.

Під час судового розгляду справи позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення адміністративного позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Вислухавши думку представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії ААЗ № 889180 від 24.09.2014 року, ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Пенсія ОСОБА_1 призначена відповідно до протоколу № 632 від 11.09.2014 року з 02.08.2014 року.

Відповідно до довідки від 23.10.2014 року № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 проживає з 26.07.2014 року по вул. Затишній, б. 36, с. Гвоздавка, Любашівський р-н., Одеська обл., 66520, перемістилася з тимчасово окупованої території : вул. Айвазовського б. 72, кв. 1, м. Єнакієве, Донецька обл.

Відповідно до відомостей з трудової книжки позивача, у період з 11.02.1986 року по 31.01.2002 року ОСОБА_1 працювала в Єнакіївській психоневрологічній лікарні.

З огляду на довідки № 255 та № 256 від 04.02.2013 року, що видані Комунальною лікувально-профілактичною установою «Міська психіатрична лікарня м. Єнакієве», за період з січня 1990 року по грудень 1999 року позивач отримувала заробітну плату, яка враховується при обчисленні пенсії, на всі виплати нараховані страхові внески та в довідки не включено виплати одноразового характеру.

26.04.2018 року позивач звернулася до Любашівського ОУПФУ Одеської області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати з 1990 року по 1999 рік, до якої надала довідки № 255, № 256 від 04.02.2013 року.

05.05.2018 року відповідач надав відповідь позивачу за № 1189/02, в якій зазначив, що при первинному зверненні позивач надала вказані довідки відповідачу. При розрахунку пенсії вказані довідки не були враховані та повернені ОСОБА_1 24.11.2014 року, оскільки ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено обчислення пенсії за даними довідками про заробітну плату за умови підтвердження первинними документами. Відповідно до Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 з 01.02.2014 року на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади, в тому числі Пенсійного фонду України, не функціонують. Враховуючи вищезазначене, довідки про заробітну плату в розрахунок взяти неможливо, так як немає можливості перевірити їх достовірність первинними документами.

24.05.2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою встановленої форми про перерахунок пенсії.

06.06.2018 року відповідач надав відповідь № 1433/07 на заяву позивача, яка за змістом відповідає змісту відповіді № 1189/02 від 05.05.2018 року.

Також, суд зазначає, що позивач отримала від Міської психіатричної лікарні м. Єнакієве довідки № 171, №170 від 08.02.2016 року про дохід ОСОБА_1 за період з січня 1990 року по грудень 1999 року, який враховується при обчислення пенсії, а також. Довідку № 164 від 05.02.2016 року з приводу того, що позивач працювала у період з 11.02.1986 року по 31.01.2002 року на посаді медреєстратора диспансерного наркологічного відділення в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Єнакієве».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Відповідно до ч. ч. 1, 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Приписами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу), пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу),середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу), до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, так і в редакції, чинній станом на час розгляду відповідачем заяви про перерахунок пенсії, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній станом на час призначення пенсії позивачу, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Приписами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній станом на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній станом на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд зазначає, що з огляду на відповідь відповідача від 05.05.2018 року № 1189/02, довідки про заробітну плату за період з 01.01.1990 року по 31.12.1999 року № 255 № 256 від 074.02.2013 року ОСОБА_4 надавала відповідачу під час первинного звернення із заявою про призначення пенсії. Проте, відповідач з підстав неможливості перевірки даних наведених у довідці у відповідності до постанови КМУ від 07.121.2014 року № 595, не врахував при призначенні пенсії суми отриманого позивачкою заробітку за періоди з 01.01.1990 року по 31.12.1999 року. При зверненні позивача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням вказаних довідок у 2018 році, відповідач, посилаючись на неможливість перевірки даних у вказаних довідках відмовив ОСОБА_4 у перерахунку пенсії.

Суд зазначає, що Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ЗУ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" гарантують громадянам України дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, до яких належить право на пенсійне забезпечення.

Цими ж законами передбачено, що держава має вживати всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, а також, передбачено можливість взаємодії державних органів з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території з метою захисту прав і свобод громадян.

Крім цього, суд зазначає, що Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено повноваження органів пенсійного фонду вимагати від установ, підприємств та організацій документи, видані ними для призначення пенсії особам та перевіряти достовірність та обґрунтованість таких документів.

Суд встановив, що відповідач не вчиняв жодних дій з метою перевірки відомостей, зазначених у довідках № 255, № 256 від 04.02.2013 року, тоді як судом встановлено, що вказані довідки місять всі необхідні відомості для врахування їх при призначенні пенсії.

Оскільки пенсія позивачу була призначена без урахування сум нарахованої заробітної плати, що вказані у довідках № 255, № 256 від 04.02.2013 року з вини органу пенсійного фонду, суд робить висновок, що пенсія має бути перерахована з 02.08.2014 року.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування заробітної плати ОСОБА_1 в період з 01.01.1990 року по 31.12.1999 року, суд вважає, що позивач обрала невірний спосіб захисту, оскільки бездіяльність полягає в пасивній поведінці субєкта владних повноважень, тоді як відповідач за результатом розгляду заяв позивача надав відповіді, тобто вчиняв активні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Оскільки суд зробив висновок, про наявність підстав для перерахунку пенсії позивача на підставі довідок № 255, № 256 від 04.02.2013 року, то відмова Любашівського ОУПФУ Одеської області у вчиненні такого перерахунку на думку суду є протиправною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1.

Визнати протиправною відмову Любашівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо неврахування заробітної плати при розрахунку та призначенні пенсії, отриманої ОСОБА_1 в період з 01.01.1990 року по 31.12.1999 року при розрахунку та призначенні пенсії.

Зобовязати Любашівське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи з 02.08.2014 року, врахувавши заробітну плату за період з 01.01.1990 року по 31.12.1999 року.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Пятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, місце реєстрації та проживання: 66520, Одеська область, Любашівський район, с. Гвоздавка Друга, вул. Затишна, 36).

Відповідач Любашівське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (адреса: 66520, Одеська область, смт. Любашівка, вул. Мирна, 37-а, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 18.10.2018 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.