Справа № 638/13682/18
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 638/13682/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.09.2018, суддя Шишкін О.В., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, 61202, повний текст складено 24.09.18 по справі № 638/13682/18

за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1

про затримання та примусове видворення іноземця за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: примусово видворити з України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримати відповідача на строк 6 (шість) місяців з метою ідентифікації та забезпечення заходів з його примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.09.2018р. адміністративний позов задоволено.

Затримано з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном до шести місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Примусово видворено за межі України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, без постійного місця проживання).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням вимог матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апелянт вказує на порушення процедури звернення з позовом до суду про видворення, оскільки йому не відомо про прийняття стосовно нього рішення про примусове повернення, яке є обов'язковим перед прийняттям рішення про видворення і він не був належним чином повідомлений про можливість оскарження рішення про примусове повернення. Суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", оскільки не врахував, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передує прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що така особа ухилятиметься від виконання такого рішення. Зобов'язується після звільнення вчинити дії для виїзду з України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 був затриманий 18.09.2018 працівниками ГУДМС України в Харківській області під час перевірки законності перебування іноземних громадян на території України, який прибув на територію України поза пунктом пропуску Державного кордону з метою подальшого проїзду до країн ЄС, тобто підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перевірено за обліками АРМОР, до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку не перебуває, з питань отримання статусу біженця до ГУ ДМС України в Харківській області не звертався.

При затриманні мав паспорт НОМЕР_1, виданий 24.07.2017 року терміном дії до 23.07.2022 року.

Відповідач надав пояснення у яких зазначив, що він прибув в Україну з метою подальшого проїзду до Європейського союзу, чим порушив порядок перетину державного кордону України.

За порушення правил перебування іноземних громадян на території України відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП.

Рішенням головного спеціаліста відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУДМС України в Харківській області від 18.09.2018 року, погодженим начальником відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУДМС України в Харківській області та затвердженим начальником ГУДМС України в Харківській області, вирішено примусово повернути до країни походження громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та зобов'язати його покинути територію України у термін до 19.09.2018 року.

Вказане рішення відповідач отримав 18.09.2018 року та зобов'язався залишити територію України не пізніше 19.09.2018 року. Це рішення відповідачем не оскаржувалося.

Оскільки у встановлений строк відповідач добровільно не покинув територію України, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та законності вимог позивача та наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Згідно з ч.2 ст. 14 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 5 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Виходячи із системного аналізу вказаних положень Закону, колегія суддів дійшла висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Рішенням від 18.09.2018 року про примусове повернення з України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, вирішено примусово повернути до країни походження відповідача та зобов'язано його покинути територію України у термін до 19.09.2018 року.

Твердження апелянта, що йому не відомо було про прийняття стосовно нього рішення про примусове повернення і він не був належним чином повідомлений про можливість оскарження рішення про примусове повернення, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач вказане рішення отримав, користуючись послугами перекладача ознайомився із рішенням позивача про його примусове повернення в присутності перекладача, він не мав наміру його оскаржити, зобов'язався не пізніше 19.09.2018 року залишити територію України та був ознайомлений з вимогами ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" щодо видворення у примусовому порядку та про наслідки в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

Відповідно до частин 2, 3 статті 25 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Доказів вчинення відповідачем будь-яких дій, направлених на виконання вищевказаного рішення та добровільне повернення в країну походження або третю країну матеріали справи не містять, а відповідачем ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного розгляду не надано.

В поясненні, наданому відповідачем до ГУДМС України в Харківській області, громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначив, що на територію України прибув 07.09.2018 року поза пунктом пропуску через державний кордон та визнав, що знаходиться на території України нелегально.

Тобто, наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні та коштів, на підставі яких він може самостійно покинути територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Статтею 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено перелік обставин за наявності яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення іноземця або особи без громадянства.

Відповідач досяг 18-річного віку, статус біженця йому не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту в Україні не перебуває.

Отже, в даному випадку відсутні обставини, передбачені ст.ст.30, 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", які забороняють примусове видворення відповідача.

Згідно ч.1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно ч.4 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Доводи апелянта, про те, що він не мав змоги покинути територію України у визначений строк колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідач ознайомився із рішенням позивача про примусове повернення в присутності перекладача, ніяких клопотань, в тому числі з приводу оскарження рішення, порушення його прав не заявляв, не вчиняв будь-яких дій, направлених на виконання вищевказаного рішення та на добровільне повернення в країну походження або третю країну.

Виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 288, 289, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.09.2018 по справі № 638/13682/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко О.П. Лях