Справа № 0940/1509/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" жовтня 2018 р. справа № 0940/1509/18
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Болехівської міської ради Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до їх вчинення,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Болехівської міської ради Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести нарахування та виплату компенсації із врахуванням індексу інфляції відповідно до статей 1-8 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", врахуванням статті 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та на підставі постанови Болехівського міського суду від 29.12.2010 , по день фактичної виплати - 23.02.2018.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, на виконання постанови Болехівського міського суду від 29.12.2010, в порушення статей 1-8 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" позивачу здійснено нарахування та виплату компенсації за шкоду заподіяну здоровю без врахування індексу інфляції, а також без врахування статті 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначає, що відповідач повинен виплатити 167 353 грн. замість виплачених йому 23.02.2018 - 39 571,55 грн., оскільки розмір грошової компенсації у відповідності до вимог ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» станом на час встановлення ІІ групи інвалідності, визначається із мінімальної заробітної плати станом на час виплати.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, позов просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно позовних вимог заперечив (а.с.35). Просив суд у задоволенні позову відмовити, оскільки 23.02.2018 позивачу визначену рішенням суду суму грошової компенсації виплачено, а правових підстав для її виплати з врахуванням індексу інфляції немає. Компенсація за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є одноразовою, а отже її виплата в порядку Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» не передбачена.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги відзив на позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, відповідно до посвідчення №111467 від 24.02.19 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (категорія 1), відповідно до посвідчення №009888 від 11.10.2010 інвалід 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с.13-14).
29.12.2010 постановою Болехівського міського суду Івано-Франківської області, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2011, задоволено позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Болехівського міськвиконкому Івано-Франківської області. Визнано неправомірною відмову управління праці та соціального захисту населення Болехівського міськвиконкому виплатити ОСОБА_2 компенсацію за шкоду заподіяну здоровю у відповідності до ч.1 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Болехівського міськвиконкому нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію за шкоду заподіяну здоровю у відповідності до частини 1 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік у розмірі 45 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум.
06.12.2011 ухвалою Болехівського міського суду Івано-Франківської області відмовлено у задоволенні подання підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про зміну способу виконання рішення суду від 29.12.2010 року (а.с.20).
Через тривале невиконання постанови суду ОСОБА_2 звернувся до Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини по його заяві „Бурмич та інші проти України прийняв рішення як частини пілотного рішення «ОСОБА_3 та інші проти України» та передав Комітету Міністрів.
20.04.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків виплати та виплату донарахованої суми одноразової грошової допомоги із врахуванням вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка діяла на момент прийняття судового рішення із врахуванням розміру мінімальної заробітної плати у сумі 3723 грн. на час здійснення виплати 23.02.2018 (а.с.17).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001.
Згідно зі статтями 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
За змістом статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Положеннями Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.
Згідно з пунктами 5 - 7 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету.
Відповідно до пункту 3 Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- заробітна плата (грошове забезпечення).
З аналізу норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від21.02.2001 №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Як встановлено судом, згідно наведеного вище судового рішення позивачу підлягала до виплати компенсація за шкоду заподіяну здоровю, яка визначена частиною 1 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Частина 1 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює право та розміри одноразової компенсації, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Виходячи із змісту наведених норм права суд погоджується із твердженнями відповідача, що компенсація за шкоду заподіяну здоровю, яка визначена частиною 1 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має разовий характер.
При цьому, відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація втрати частини доходів сплачується лише в разі коли ці доходи не мають разового характеру.
З врахуванням наведеного, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушення термінів виплати позивачу одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю.
Стосовно здійснення виплати без врахування вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції станом на час встановлення ІІ групи інвалідності, суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції станом на час встановлення позивачу 2 групи інвалідності та прийняття Болехівським міським судом Івано-Франківської області судового рішення, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам I групи - 60 мінімальних заробітних плат; інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат; дітям-інвалідам - 10 мінімальних заробітних плат; сім'ям, які втратили годувальника, - 60 мінімальних заробітних плат; батькам померлого - 30 мінімальних заробітних плат.
Відповідно до частини 6 вказаної статті виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (ч.7 ст.48 Закону).
Законами України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» N 76-VIII від 28.12.2014, «Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї» № 1339-VIII від 21 квітня 2016 року, статтю 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено у нових редакціях, якими визначалось, що компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України № 2082-VIII від 6 червня 2017 року, чинної на час виплати позивачу одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю, також визначено, що компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується інвалідам ІІ групи у розмірі 284,4 грн.
Таким чином, на час виплати позивачу на виконання судового рішення одноразової компенсації, норми чинного законодавства не містять вимог про виплату цієї допомоги у відповідних розмірах мінімальних заробітних плат на момент виплати.
При цьому суд зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.
В силу статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги безпідставними, а позов таким, що задоволенню не підлягає.
При цьому суд зазначає, що посилання позивача в підтвердження позовних вимог на правову позицію, наведену в постанові Верховного Суду в справі №336/4675/17 є помилковими, оскільки у вказаній справі предметом розгляду були дії органів Пенсійного фонду України із несвоєчасної виплати пенсії, тобто платежу, який не має разового характеру.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Біньковська Н.В.

Рішення складене в повному обсязі 16.10.2018.