Справа № 818/2384/18
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 р. Справа № 818/2384/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Артеменка Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/2384/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Сумській області, Державної податкової інспекція у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, ГУДФС у Сумській області), у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення коригування в інтегрованій картці з Єдиного внеску позивача згідно заяви СПД ФО ОСОБА_1, яка була подана до ГУ ДФС у Сумській області 16.02.2017р.;

- зобов'язати відповідача здійснити коригування в інтегрованій картці з Єдиного внеску позивача щодо зарахування суми 3752.03 грн., як переплати платежів з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування відобразивши зазначену суму як переплату: з лютого 2017 року по червень 2017 року по 704 грн. за кожний місяць та 232,03 грн. - за липень 2017 року;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску Ф-3990-23 від 13.04.2018 в сумі 5663,24 грн., що складено у відношенні ФОП ОСОБА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що факт існування переплати з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування в сумі 3752.03грн. підтверджується постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2016р. по справі №818/1180/16, яка була залишена без змін відповідно до ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017р. В подальшому, 16.02.2017р. позивач звернулась з заявою до ГУ ДФС у Сумській області з заявою в якій просила зарахувати надміру сплачені кошти зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 3752.03грн. у рахунок майбутніх платежів зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до листа відповідача від 16.03.2017р. відповідач зазначив, що рішення судів по справі №818/1180/16 оскаржуються в касаційному порядку, що унеможливлює здійснення коригування. При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що 09.03.2017р. Вищим адміністративним судом України було винесено ухвалу про відмову ДПІ в м.Сумах у відкритті касаційного провадження. Однак, заява позивача про зарахування надміру сплачених коштів як переплату шляхом здійснення коригування в інтегрованій картці з Єдиного внеску позивача згідно заяви СПД ФО ОСОБА_1, яка була подана до ГУ ДФС у Сумській області 16.02.2017р., залишилась невиконаною.

13.04.2018 відповідачем складена вимога про сплату ФОП ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 5663,24 грн.

Позивач просить скасувати вимогу як протиправну, зазначаючи, що висновок податкового органу про наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску не відповідає фактичним обставинам справи. Позивач надав докази того, що за 2-4 квартал 2017 року позивачем в повному обсязі сплачено самостійно визначений у звітності за 2017 рік єдиний соціальний внесок (квитанції - а.с.31-33). При цьому, позивач стверджує, що з єдиного соціального внеску має переплату, яку відповідач відмовляється відобразити в інтегрованій картці позивача, тому, просить позивач зобов'язати відповідача виконати коригування в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за період з лютого 2017 року по червень 2017 року по 704 грн. за кожний місяць та 232,03грн. - за липень 2017 року.

Ухвалою суду від 22.06.2018 відкрито провадження у даній справі, розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Встановлено 15-денний строк для подання відповідачем письмового відзиву.

Так, 11.07.2018 відповідач-1 - ГУДФС у Сумській області подало до суду письмовий відзив, у якому відповідач повністю заперечує проти вимог ФОП ОСОБА_1 з тих підстав, що за 2-4 квартал 2017 року позивачем не в повному обсязі сплачено самостійно визначений у звітності за 2017 рік єдиний соціальний внесок (далі - ЄСВ). Крім цього, висновок про існування заборгованості у позивача зі сплати єдиного соціального внеску ґрунтується на інформації органів Пенсійного фонду України, яка надана при передачі даних з карток особових рахунків платників до податкової інспекції у зв'язку із набранням чинності Законом України від 04.07.2013 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Так, відповідно до цієї інформації за позивачем станом на 01.10.2013 року за ФОП ОСОБА_1 обліковувалась загальна заборгованість зі сплати ЄСВ у розмірі 7270,02 грн. (сума недоїмки - 6930,02 грн., штрафна санкція - 340,00 грн). Станом на 01.06.2018 року заборгованість склала 3852,83грн., а станом на 01.04.2018 за позивачем обліковувалась заборгованість з ЄСВ у сумі 5663,24 грн. У зв'язку з цим, платежі які сплачувались позивачем у 2-4 кварталах 2017р. були віднесені на погашення заборгованості за попередній період (борг зі сплати єдиного соціального внеску з 2013 року, наявність якого було зафіксовано ще органами Пенсійного фонду України). Отже, відповідно до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 та ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", 13.04.2018 відповідачем-1 було сформовано вимогу №Ф-3990-23(код класифікації 71040000) якою визначено заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску на суму 5663,24 грн. (а.с.39, 63).

Протокольною ухвалою суду від 01.08.2018 залучено до участі у справі у якості співвідповідача Державну податкову інспекцію у м. Сумах (далі - відповідач-2). Оскільки саме до ДПІ в м.Сумах позивач зверталась з заявою від 16.02.2017р. про здійснення коригування даних в інтегрованій картці у зв'язку з наявною переплатою.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти вимог позивача з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі з наступних підстав:

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2012 є платником єдиного податку (а.с.13).

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку із проведенням адміністративної реформи" від 04.07.2013 №404-УІІ та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи" від 04.07.2013 року №406-УІІ, функція адміністрування єдиного внеску передана від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів.

ФОП ОСОБА_1 самостійно визначено зобов'язання з єдиного внеску у звітах за 2011-2012 роки, однак, платником були порушені строки сплати єдиного внеску за 2011-2012 роки, у зв'язку з чим заборгованість зі сплати єдиного внеску за 2011-2012 роки у ФОП ОСОБА_1 склала 7270,02 грн.

В подальшому, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2013 по справі №818/3891/13-а стягнуто з ФОП ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011-2012 роки в загальному розмірі 7270,02 грн.

На виконання зазначеного рішення, 22.07.2013 судом було видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання до Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції.

УПФ у м.Сумах складено вимогу від 23.05.2013 на суму 1194,03 грн. про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь УПФ у м. Сумах заборгованості з ЄСВ.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 21.10.2013 у ВП №39569643 закінчено провадження з примусового виконання виконавчого листа №818/3891/13-а, виданого 22.07.2013 Сумським окружним адміністративним судом, у зв'язку з подвійною сумою стягнення за виконавчим документом.

Крім цього, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 29.08.2013 ВП№38758796 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання вимоги УПФ у м. Сумах №ф-2447.2, виданої 23.05.2013 про стягнення заборгованості у розмірі 1194,03 грн. у зв'язку зі сплатою боржником боргу згідно квитанції №11807.161.4.

06.06.2016 ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС України у Сумській області направило на адресу ФОП ОСОБА_1 вимогу №Ф-3990-23 про сплату боргу (недоїмки) недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 3852,83 грн., яка в подальшому позивачем оскаржена, спочатку в адміністративному, а потім у судовому порядку.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2016 по справі №818/1180/16 адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у м. Сумах ГУДФС у Сумській області про скасування вимоги задоволено. Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 06.06.2016 №Ф-3990-23, видану ФОП ОСОБА_1 (а.с.20-21).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 апеляційну скаргу ДПІ у м. Сумах ГУДФС у Сумській області залишено без задоволення. Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2016 по справі №818/1180/16 залишено без змін. (а.с.22-23)

Відповідно до ч.4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, згідно висновків суду першої та апеляційної інстанції у справі №818/1180/16, за період з 1 жовтня 2013 року по 30 червня 2016 року позивачці нараховано єдиний внесок в сумі 21899 грн. 04 коп. Проте, шляхом арифметичного підрахунку щомісячних нарахувань, зазначених відповідачем, розмір нарахованого єдиного внеску складає 14629 гривень 02 копійки.

У вказаний період позивачкою проведена сплата єдиного внеску в розмірі 18381,05грн.

Таким чином за вказаний період у позивача наявна п е р е п л а т а єдиного внеску в розмірі 3752,03 грн., а не недоїмка.

16.02.2017р. позивачем було надіслано заяву до ДПІ в м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області про зарахування надміру сплачених коштів зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 3752.03 грн. у рахунок майбутніх платежів зі сплати єдиного внеску на загальнообов"язкве державне соціальне страхування (а.с.26). В березні 2017 року позивачем було отримано лист ДПІ в м.Сумах від 16.03.2017р. №5586 (а.с.27) в якому йдеться про те, що рішення судів по справі 818/1180/16 оскаржуються в касаційному порядку та вимога про здійснення коригування в інтегрованій картці з ЄВ буде виконана ДПІ у м.Сумах з урахуванням судового рішення ВАСУ. 09.03.2017р. Вищим адміністративним судом України було відмовлено у відкритті касаційного провадження (а.с.24), оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необгрунтованість касаційної скарги та за відсутності підстав вважати, що суди першої та апеляційної інстанції неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Зважаючи на наявність ухвали ВАСУ про відмову у відкритті касаційного провадження, де відображено позицію Вищого адміністративного суду України щодо обставин викладених у рішеннях по справі №818/1180/16, відповідачі жодних заходів щодо проведення зарахування надміру сплачених коштів зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 3752.03 грн. в рахунок майбутніх платежів зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не здійснили. Дана обставина представником відповідача-1 не заперечується.

04.01.2018 ФОП ОСОБА_1 відзвітувала до територіального органу доходів і зборів щодо сум ЄСВ (а.с.28-29), де самостійно визначила свої зобов'язання з ЄСВ за 2017 рік в сумі 704грн. за кожен місяць.

На підтвердження оплати свого зобов'язання, позивач до матеріалів справи надала квитанції про сплату на загальну суму 3996,97 грн. (а.с.32-33).

13.04.2018 ГУДФС у Сумській області на адресу ФОП ОСОБА_1 було складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3990-23 з єдиного внеску в сумі 5663,24 грн.

Згідно змісту відзиву та пояснень представника ГУДФС у Сумській області, до складу заборгованості з єдиного соціального внеску станом на 01.04.2018 року включено такі нарахування:

19.07.2017 не сплачене нарахування за 2-й квартал 2017 року в сумі 1439,24 грн.;

19.10.2017 не сплачене нарахування за 3-й квартал 2017 року в сумі 2112 грн.;

19.01.2018 не сплачене нарахування за 4-й квартал 2017 року в сумі 2112 грн.

Усього 5663,24 грн.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд зазначає наступне:

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається виключно Законом України (далі - Закон №2464-УІ) від 08.07.2010р. №2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

11.08.2013 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи" №406-VII від 04.07.2013, яким внесені зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-V, згідно яким обов'язок щодо обліку платників єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та адміністрування таких обов'язків покладено на органи доходів та зборів.

Відповідно до п.п.3-4 розділу II "Прикінцеві положення" Закону №406-VII від 04.07.2013 (в редакції Закону № 406-VII від 04.07.2013) процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону України №2464-УІ платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 5 розділу ІІ Закону №406-VII від 04.07.2013 встановлено, що суми єдиного внеску, які надійшли на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду України, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах для зарахування таких сум, підлягають перерахуванню на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах.

Станом на день звернення позивача до суду, позивач, як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, перебуває на обліку в Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону № 2464-VI (в редакції Закону №406-VII від 04.07.2013) рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

За правилами ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно абз.1 п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з п.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами ч.4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

13.04.2018 відповідачем сформовано податкову вимогу №Ф-3990-23 про сплату боргу (недоїмки), у якій зазначено, що станом на 31.03.2018 за ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість у сумі 5663,24 грн., яка є сумою недоїмкою зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені (а.с.14).

Як свідчить з письмових пояснень ГУ ЛФС в сумській області, формуючи податкову вимогу про сплачу ЄСВ, відповідач виходив з наступного.

Стосовно ФОП ОСОБА_1 проведені слідуючі нарахування з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування:

19.04.2013 року платником самостійно задекларовано до сплати ЄСВ за 2011 рік 4010,30 грн.

19.04.2013 року платником самостійно задекларовано до сплати ЄСВ за 2012 рік 4572,42 грн.

22.04.2013 року до платника застосовані штрафні санкції за несвоєчасну подачу звітності за 2011-2012рр. у сумі 340 грн.

22.04.2013 року платнику нараховано ЄВ за 1-й кв. 2013р. - 1194,03 грн..

22.07.2013 року платнику нараховано ЄВ за 2-й кв. 2013 р.- 1194,03 грн..

Сплачено: 30.03.2011р.-979,58 грн.; 20.08.2013р. - 1398,01 грн.; 23.05.2011р. - 333,12грн.; 29.08.2013р. - 194,03 грн.; 19.04.2013р. - 340,00 грн.; 20.09.2013р. - 398,01 грн..

Таким чином, загальний розмір зобов'язань з 2011 по 22.07.2013 року по ЄСВ склав 11310,78 грн., з яких сплачено 4040,76 грн.. Залишок, який в подальшому став боргом - 7270,02 грн.

На переконання представника ГУ ДФС у Сумській області саме дана сума заборгованості вплинула в подальшому на формування вимоги від 06.06.2016р. (яка в подальшому була скасована в судовому порядку у справі №818/1180/16) та вимоги №Ф-3990-23 від 13.04.2018р., яка є предметом оскарження у даній справі.

Однак суд не сприймає такі твердження відповідача-1 як обгрунтовані. На переконання суду борг в сумі 7270.02 грн., який вже було стягнуто в судовому порядку і в подальшому був предметом примусового стягнення, не може в подальшому впливати на формування суми боргу, яку податковий орган визначає у відповідних наступних вимогах щодо наявної заборгованості.

Рішенням Сумського Окружного адміністративного суду у справі №818/3891/13-а від 01.07.2013 року вказана заборгованість у розмірі 7270,02 грн. була стягнута з ФОП ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в м. Сумах. Дане рішення звернуто до виконання. 21.10.2013 року виконавче провадження закінчено (подвійна сума стягнення за виконавчим документом) (а.с.23, 66). Слід зазначити, що зазначена постанова ДВС щодо наявності підстав для закриття виконавчого провадження а ні органи Пенсійного фонду а ні податковим органом не оскаржувались. За таких обставин, постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження свідчить про відсутність підстав для вжиття заходів примусового стягнення боргу, тобто - про відсутність заборгованості з боку ФОП ОСОБА_1 за виконавчим листом №818/3891/13-а (про стягнення боргу на користь Управління ПФУ).

Крім цього, відповідно розрахунку, який зазначено відповідачем при розгляді справи №818/1180/18, за період з 1 жовтня 2013 року по 30 червня 2016 року позивачці нараховано єдиний внесок в сумі 21899 грн. 04 коп. Проте, шляхом арифметичного підрахунку щомісячних нарахувань за вказаний період, розмір нарахованого єдиного внеску складає 14629 гривень 02 копійки.

У вказаний період позивачкою проведена сплата єдиного внеску в розмірі 18381 грн. 05 копійок.

Таким чином, суд першої та апеляційної інстанції у справі №818/1180/16 дійшов висновку, що у наведений період у позивачки наявна переплата єдиного внеску в розмірі 3752грн.03 коп., а не недоїмка.

При цьому, ФОП ОСОБА_1 самостійно відобразила у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік зобов'язання з ЄСВ в сумі 8448 грн. (по 704 грн. кожного місяця). Дане зобов'язання позивач сплачувала, що підтверджується копіями квитанцій від 18.07.2017 на суму 476,97 грн. (а.с.32), від 15.08.2017 на суму 704 грн. (а.с.32), від 13.09.2017 на суму 704 грн. (а.с.32), від 20.10.2017 на суму 704 грн. (а.с.33), від 20.11.2017 на суму 704 грн. (а.с.33), від 19.12.2017 на суму 704 грн. (а.с.33). Загальна сума сплаченого ЄСВ складає 3996,97 грн.

Разом з тим, слід зазначити, що до заборгованості, зазначеної у вимозі ГУДФС у Сумській області №Ф-3990-23 від 13.04.2018 увійшло зобов'язання ФОП ОСОБА_1 з ЄСВ лише за період 2-4 квартали 2017 року, що становить 6336 грн. (704грн.*9міс.=6336грн.).

Враховуючи переплату ФОП ОСОБА_1 за період з 1 жовтня 2013 року по 30 червня 2016 року в сумі 3752,03 грн. та сплачене зобов'язання з ЄСВ за 2017 рік в сумі 3996,97 грн., суд приходить до висновку про відсутність у позивача недоїмки з ЄСВ (6336грн.-(3752,03грн.+3996,97грн.)= + 1413 грн.).

Таким чином суд вважає, що визначена відповідачем у вимозі ГУДФС у Сумській області №Ф-3990-23 від 13.04.2018 недоїмка зі сплати єдиного внеску в сумі 5663,24грн. відсутня.

Суд не бере до уваги доводи відповідача-1 щодо відсутності підтвердження від Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області про фактичну сплату ФОП ОСОБА_1 ЄСВ в рахунок погашення заборгованості на користь Пенсійного фонду України, оскільки така сплата встановлена постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2016 (а.с.20-21) та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 (а.с.22-23) у справі №818/1180/16. Крім цього, судом було досліджено матеріали адміністративної справи №818/1180/16 (а.с.24) - постанова про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом по справі №818/3891/13-а (щодо стягнення боргу з ФОП ОСОБА_1 на користь Управління ПФУ ) за підставою "подвійна сума стягнення". Дана обставина свідчить про те, що підстави для здійснення заходів для примусового стягнення боргу у державного виконавця були відсутні і, відповідачем-1 не спростовано дану обставину.

Щодо вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача-2 щодо коригування в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 з єдиного внеску та зобов'язання зарахувати як переплату платежів з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування з лютого 2017 року по червень 2017 року по 704 грн. за кожний місяць та 232,03 грн. за липень 2017 року.

Відповідно до п.3.1 статті 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п.2 розділу I Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року №422 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 р. за №751/28881 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Згідно з п.3 розділу I Порядку №422, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

За змістом п.2 глави 1 розділу II Порядку №422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Пунктом 1 глави 1 розділу III Порядку №422 передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Тобто, у картках особових рахунків відображається повна хронологія нарахувань податкових зобов'язань, їх сплата.

При цьому, відповідно до змісту п.5 розділу I Порядку №422, у разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Враховуючи те, що судам відведено ключову роль у забезпеченні ефективного захисту прав, гарантованих Конвенцією, саме суди та прирівняні до них інституції вважаються, як правило, тими ефективними засобами захисту на національному рівні, до яких за Конвенцією потрібно звертатися за захистом своїх прав, перш ніж шукати підтримку в Європейському суді з прав людини (рішення щодо прийнятності від 17.12.2002 р. у справі «Воробйова проти України», заява №27517/02; рішення щодо прийнятності від 18.05.2004 р. у справі «Архипов проти України», заява №25660/02), а також враховуючи встановлену судом протиправну бездіяльність ДПІ в м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області щодо нездійснення коригування даних інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 у відповідність до внесених сум єдиного внеску (переплати), суд вважає, що у даному випадку спосіб захисту прав позивача шляхом зобов'язання відповідача-1 здійснити відповідні коригування облікових показників інтегрованої картки платника - позивача, відповідатиме положенням практики Європейського суду з прав людини та буде належним способом відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до положень чч.1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 21.06.2018 (а.с.4) та у сумі 704,80 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 21.06.2018 (а.с.4а). Загальний розмір сплаченого судового збору становить 2466,80 грн.

Таким чином, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 2466,80грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області, Державної податкової інспекції у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та скасування вимоги - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність ДПІ в м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області щодо незарахування як переплати платежів Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальній сумі 3752,03 грн. за період з лютого 2017 року по липень 2017 року.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) здійснити коригування в інтегрованій картці Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) шляхом вчинення дій щодо зарахування, як переплати, платежів з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальній сумі 3752 (три тисячі сімсот п"ятдесят дві) грн. 03 коп. за період з лютого 2017 року по липень 2017 року, з яких: за період лютий 2017р. - зарахувати 704 грн., березень 2017р. - 704 грн., квітень 2017р. - 704 грн., травень 2017р. - 704 грн., червень 2017 року - 704 грн., липень 2017 року - 232,03 грн.

Скасувати вимогу Головного управління ДФС у Сумській області №Ф-3990-23 від 13.04.2018 про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) з єдиного внеску в сумі 5663,24 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного Державної фіскальної служби у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати на оплату судового збору в сумі 2466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.10.2018 року.

Суддя О.М. Кунець