Справа № 826/4909/18
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 жовтня 2018 року № 826/4909/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., за участю секретаря судового засідання Шевченко М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації та нотаріату
провизнання бездіяльності протиправною, скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії,

Суд звернув увагу на таке:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін'юст), Департаменту державної реєстрації та нотаріату, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність суб'єкта владних повноважень - Мін'юсту, Департаменту державної реєстрації та нотаріату, у особі заступника Міністра з питань державної реєстрації Сукманової Олени Валеріївни протиправною, скасувати наказ Мін'юсту від 19.12.2017 № 4727/7 та зобов'язати суб'єкта владних повноважень - Мін'юст вчинити певні дії - відповідно до ст. 19 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, розглянути повторно скаргу від 08.11.2017, зареєстровану в Мін'юсті 08.11.2017 за № Р-27533, в задоволенні якої позивачу відмовлено, та зобов'язати суб'єкта владних повноважень - Мін'юст прийняти рішення за заявою власника нерухомості - позивача, передбаченому пп. «в» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (зі змінами) про внесення змін до запису Державного реєстру прав: витяг з Державного реєстру прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34269765 від 15.03.2017 11:36:48, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності: 19445518, тип об'єкта: «житловий будинок» та зобов'язати суб'єкта владних повноважень - Мін'юст, державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марину Миколаївну або іншу особу, виправити помилку, допущену державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Мариною Миколаївною, та вказати вірний тип об'єкта: «домоволодіння» до запису Державного реєстру прав: витяг з Державного реєстру прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34269765 від 15.03.2017 11:36:48, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності: 19445518.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Мариною Миколаївною (далі - Кравцан М.М.) вказано невірний тип об'єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, а саме: замість «домоволодіння» зазначено «житловий будинок», що порушує, на думку позивача, її права та інтереси.

Представник Мін'юсту у відзиві вказує на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив позивач зазначає про необґрунтованість відзиву та вважає, що він наданий не по суті заявлених вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2018 зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід головуючого судді по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2018 у задоволенні заяви про відвід відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2018 поновлено провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2017 Міністерством юстиції України прийнято наказ № 4727/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 08 листопада 2017 року» (т. 1 а.с. 33), яким, відповідно до п. 2 ч. 2, п. 1 ч. 6, п. 10 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 11.12.2017 (далі - Висновок), вирішено відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 08.11.2017, оскільки оскаржуваний наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - ГТУЮ в Одеській області) від 19.10.2017 № 492/03-07 «Про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року № Р-827-08.3 з доповненнями від 03, 05 та 18 жовтня 2017 року» прийнято відповідно до законодавства.

З наявного в матеріалах справи Висновку (т. 1 а.с. 34-38) вбачається, що не погоджуючись з рішенням ГТУЮ в Одеській області, прийнятим за результатом розгляду скарги позивача, скаржниця звернулася до Мін'юсту відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з проханням:

провести перевірку правомірності прийняття та скасувати наказ ГТУЮ в Одеській області від 19.10.2017 № 492/03-07 «Про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року № Р-827-08.3 з доповненнями 03,05 та 18 жовтня 2017 року»;

провести моніторинг реєстраційних дій державного реєстратора Кравцан М.М.;

внести зміни до записів Державного реєстру прав шляхом виправлення технічних помилок;

приєднати оригінал квитанції за здійснення державної реєстрації;

тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора Кравцан М.М. до Державного реєстру прав;

скласти протокол про адміністративне правопорушення стосовно державного реєстратора Кравцан М.М.;

зобов'язати державного реєстратора Кравцан М.М. повернути їй оригінали документів.

05.12.2017 на електронну адресу Мін'юсту від ГТУЮ в Одеській області надійшли запитувані документи - належним чином засвідчені копії скарги та висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області, які були підставою для прийняття оскаржуваного наказу, для перевірки викладених у скарзі обставин.

Комісія, розглянувши зазначену скаргу та додані до неї документи, перевіривши законність і обґрунтованість вказаного наказу ГТУЮ в Одеській області, дослідивши надані суб'єктом оскарження документи, вважала її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на зібрані документи.

Так, з документів, наданих суб'єктом оскарження для проведення перевірки, встановлено, що наказом ГТУЮ в Одеській області від 19.10.2017 № 492/03-07 «Про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року № Р-827-08.3 з доповненнями від 03, 05 та 18 жовтня 2017 року» скаргу ОСОБА_1 задоволено в частині проведення перевірки дій державного реєстратора Кравцан М.М., в іншій частині у задоволенні скарги відмовлено на підставі п. 10 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Підставою для прийняття такого наказу ГТУЮ в Одеській області став висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області.

Комісією перевірено правомірність дій та рішення державного реєстратора Кравцан М.М. і встановлено, що заповнення реєстраційної картки та оформлення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відбулось за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав, а тому зауваження скаржниці щодо неналежного її оформлення є помилковими, адреса об'єкта нерухомого майна також зазначена за допомогою технічних та програмних засобів Державного реєстру прав, внесення відомостей про адресу об'єкта нерухомого майна здійснювалось також за допомогою технічних і програмних засобів, а внесення відомостей щодо типу об'єкта нерухомого майна державним реєстратором Кравцан М.М. здійснено на підставі правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим ГТУЮ в Одеській області, відмовляючи у задоволенні скарги в цій частині, зроблено висновок, що оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором Кравцан М.М. відповідно до вимог законодавства.

Комісія, розглянувши подані скаржницею документи, додатки та документи, додані ГТУЮ в Одеській області, приходить до висновку, що, відмовляючи у задоволенні скарги в цій частині, суб'єкт оскарження вірно виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного рішення державним реєстратором Кравцан М.М. дотримано вимоги Закону.

У зв'язку з цим, Комісія зазначила про відсутність підстав для скасування оскаржуваного наказу ГТУЮ в Одеській області від 19.10.2017 № 492/03-07, внесення змін до записів Державного реєстру прав, блокування доступу державного реєстратора Кравцан М.М. до Державного реєстру прав та складення протоколу про вчинення державним реєстратором Кравцан М.М. адміністративного правопорушення.

Також Комісією вказано, що скарга в частині проведення моніторингу реєстраційних дій державного реєстратора Кравцан М.М. передана до відділу акредитації, контролю та моніторингу суб'єктів державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін'юсту, а вимоги скаржниці в частині приєднання оригіналу квитанції за здійснення державної реєстрації та зобов'язання державного реєстратора Кравцан М.М. повернути їй оригінали документів перебувають поза межами компетенції Мін'юсту під час розгляду скарги.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги, зокрема: на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України. Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги, зокрема: на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора. Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган. За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: відмову у задоволенні скарги; задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття відповідного рішення. Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо, зокрема: державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства. Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України. Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з п. 1 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок № 1128), цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту (далі - суб'єкт оскарження), що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами (далі - суб'єкт розгляду скарги).

Для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом (п. 2 Порядку № 1128).

Відповідно до п. 8 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Пунктом 12 Порядку № 1128 встановлено, що за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Згідно з п. 19 Порядку № 1128 рішення, дії або бездіяльність суб'єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду.

Вважаючи оскаржуваний наказ таким, що порушує її права та, відповідно, підлягає скасуванню, позивач посилається на позбавлення її права на нерухомість - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та вчинення реєстраційних з наданням адреси АДРЕСА_1, з метою позбавлення позивача права на землеволодіння чи землекористування земельною ділянкою відповідно до її частки нерухомості.

В той же час, аргументи позивача зводяться до того, що державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан М.М., при здійсненні державної реєстрації права власності не нерухоме майно на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2006 у справі № 2-6750/2006, вказано невірний тип об'єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, а саме: замість «домоволодіння» зазначено «житловий будинок».

З матеріалів справи видно (т. 2 а.с. 207-210), що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2006 у справі № 2-6750/2006, яке набрало законної сили 03.10.2006, визнано право власності, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_1, що складається з: на першому поверсі - коридор пл. 4,4 кв.м., кухня пл. 11,8 кв.м., санвузол пл. 4,5 кв.м.; на другому поверсі: жила пл. 19,8 кв.м., веранда пл. 6,1 кв.м., загальною площею 46,6 кв.м., житловою - 19,8 кв.м. за ОСОБА_1

Крім того, з наявного в матеріалах справи технічного паспорту від 26.02.2015 (т. 1 а.с. 128-131) видно, що вказаний об'єкт загальною площею 46,6 кв.м. є житловим будинком, а з заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 2 а.с. 121) про виникнення права власності, поданою позивачем, вбачається, що у відомостях про об'єкт нерухомого майна в якості типу об'єкта зазначено: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

За таких умов, суд вважає обґрунтованим твердження Комісії у висновку, на підставі якого прийнято оскаржуваний наказ, про те, що внесення відомостей щодо типу об'єкта нерухомого майна державним реєстратором Кравцан М.М. здійснено на підставі правовстановлюючих документів - вказаного рішення суду.

Стосовно ж позбавлення позивача права на нерухомість - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, необхідно зазначити, що з наявного в матеріалах справи витягу КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 20.12.2006 № 12979229 (т. 1 а.с. 113) вбачається прийняття рішення про реєстрацію права власності на підставі зазначеного рішення суду та додаткового рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20.11.2006 у справі № 2-6750/2006 на домоволодіння (тип об'єкта) на праві спільної часткової власності (частка 12/100) за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1

Щодо тверджень позивача про відсутність у витязі від 15.03.2017 № 82470328 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підпису та печатки державного реєстратора Кравцан М.М. та не надання рішення про державну реєстрацію прав від 15.03.2017 № 34269765 тощо, то вказані обставини досліджувались Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області, про що свідчить висновок від 19.10.2017 (т. 1 а.с. 46-53).

У такому висновку зазначено, зокрема, що державним реєстратором повідомлено, що ОСОБА_1 самовільно заволоділа витягом, який знаходився при реєстраційній справі та не був оформлений.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження зворотного позивачем суду не надано, а також не наведено аргументів, яким чином у такий спосіб порушуються її права у сфері публічно-правових відносин з Мін'юстом.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованим посилання представника Мін'юсту на те, що позивач могла і може в будь-який момент звернутися до ГТУЮ в Одеській області стосовно повернення їй оригіналів документів на нерухоме майно, в той час як доказів створення перешкод у здійсненні свого права на повернення таких документів позивач не надала.

З приводу твердження позивача про те, що Мін'юстом не надіслано заінтересованим особам висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 11.12.2017, необхідно зазначити, що висновок Комісії не є рішенням суб'єкта владних повноважень, ні в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), ні в розумінні п. 12 Порядку № 1128, позаяк не створює правові наслідки, а є відображенням думки членів комісії при розгляді скарги та підставою для прийняття відповідного наказу Мін'юстом, який є предметом спору в межах даної адміністративної справи.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 30. рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

В цьому контексті судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене у сукупності, суд не вбачає належних правових підстав для скасування наказу Мін'юсту від 19.12.2017 № 4727/7, з огляду на що, а також приймаючи до уваги те, що позивачем на вказано в чому саме проявилась бездіяльність Мін'юсту та Департаменту державної реєстрації та нотаріату та яким чином така бездіяльність порушує права позивача у сфері публічно-правових відносин, позовні вимоги в цій частині також не підлягає задоволенню.

За таких обставин, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про зобов'язання Мін'юсту прийняти рішення за заявою власника нерухомості - позивача, передбаченому пп. «в» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» про внесення змін до запису Державного реєстру прав: витяг з Державного реєстру прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34269765 від 15.03.2017 11:36:48, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності: 19445518, тип об'єкта: «житловий будинок» та зобов'язання Мін'юсту виправити помилку, допущену державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Мариною Миколаївною, та вказати вірний тип об'єкта: «домоволодіння» до запису Державного реєстру прав: витяг з Державного реєстру прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34269765 від 15.03.2017 11:36:48, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності: 19445518.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення відповідно до статті 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій