Справа № 318/2830/15-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №318/2830/15-а

адміністративне провадження №К/9901/11876/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016р. (судді: Шлай А.В., Іванов С.М., Чабаненко С.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької області, в якому, просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати відповідача зарахувати до його стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», весь період навчання курсантом у Запорізькому училищі міліції МВС України та у подальшому в Запорізькому юридичному інституті МВС України з 16.08.1993р. по 28.06.1997р. включно як військову службу, роботу слідчим слідчого відділення Чернігівського РВ УМВС України в Запорізькій області з 29.07.1997р. по 04.03.1997р. включно, роботу стажистом, слідчим, заступником прокурора, помічником прокурора та прокурором прокуратури в органах прокуратури Запорізької області з 12.11.1997р. по 28.09.2015р. включно, загальною тривалістю 22 роки 07 днів;

- зобов'язати відповідача призначити йому з 28.09.2015р. пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку в зв'язку з чим відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною.

Постановою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29.10.2015р. позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Зобов'язано відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, увесь період навчання курсантом у Запорізькому училищі міліції МВС України та у подальшому в Запорізькому юридичному інституті МВС України з 16.08.1993р. по 28.06.1997р. включно, як військову службу, роботу слідчим слідчого відділення Чернігівського РВ УМВС України в Запорізькій області з 29.07.1997р. по 04.11.1997р. включно, роботу стажистом, слідчим, заступником прокурора, помічником прокурора та прокурором прокуратури в органах прокуратури Запорізької області з 12.11.1997р. по 28.09.2015р. включно, загальною тривалістю 22 роки 07 днів.

Зобов'язано відповідача призначити з 28.09.2015р. пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016р. скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову.

З ухваленим у справі судовим рішенням апеляційного суду не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що на зміну вимог ст. 50-1 Закону «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, яка діяла на час набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII, з 15 липня 2015р. набули чинності положення ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, відповідно до яких, в повній мірі збережено право працівників прокуратури на пенсійне забезпечення за вислугу років. При цьому, положення ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, аналогічні приписам статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ щодо періоду роботи який зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та розміру пенсійного забезпечення.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду у даній справі - без змін. Посилався на те, що згідно пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р., прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років.

Згідно з частиною 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р. пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р. до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

В ході розгляду справи судами встановлено, що безперервний стаж в органах прокуратури України на момент звернення з заявою про призначення пенсії з 12.11.1997р. по 28.09.2015р. включно, підтверджується записами в трудовій книжці серія БТ-ІІ №6842021 виданої 12.04.1997р. на ім'я позивача, де зазначено, що позивач з 12.11.1997р., наказом прокуратури Запорізької області №292-1 від 12.11.1997р., прийнято в органи прокуратури Запорізької області, за переводом з органів внутрішніх справ Запорізької області, та призначено стажистом на вакантну посаду слідчого прокуратури Чернігівського району.

У подальшому, з 08.07.1998р., наказом прокуратури Запорізької області №226-1 від 08.07.1998р., позивача призначено на посаду слідчого прокуратури Чернігівського району.

З 20.10.2003р., наказом прокуратури Запорізької області №466-1 від 20.10.2003р., призначено на посаду заступника Кам'янсько-Дніпровського міжрайонного прокурора.

З 25 .04.2012р., наказом прокуратури Запорізької області №316к. від 25.04.2015, призначено на посаду помічника прокурора міста Енергодара.

З 12.06.2012р., наказом прокуратури Запорізької області №522к від 12.06.2012р., призначено на посаду прокурора прокуратури м. Енергодара. На вказаній посаді позивач працює по цей час.

Судами встановлено, що стаж роботи позивача на прокурорських посадах, який дає право на призначення пенсії, за період з 12.11.1997. по 28.09.2015р. складає 17 років 10 місяців 18 днів.

Позивач 28.09.2015р. звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. № 1697- VII з відповідними змінами, у зв'язку з наявністю на день звернення 22 років вислуги, у тому числі стажу по посадах прокурорів більше 12 років, до якого віднесено роботу в органах прокуратури Запорізької області з 12.11.1997р. по 28.09.2015р. включно; роботу на посаді слідчого відділення чернігівського РВУ МВС України в Запорізькій обл. з 29.07.1997р. по 04.11.1997р. включно; навчання курсантом в Запорізькому училищі міліції МВС України, яке у подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.1994р. №529 реорганізовано в Запорізький юридичний інститут МВС України з 16.08.1993р. по 29.07.1197р. включно, з огляду на те, що відповідно до частини другої та частини третьої ст.. 18.Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990р.№ 565 ХІІ, в редакції, яка діяла на час навчання у вищевказаний період, вказане навчання прирівнюється до проходження військової служби (а.с.15-16).

Листом відповідача від 12.10.2015р. № 43/В-2 позивачу повідомлено про відмову в призначенні пенсії з посиланням на те, що відповідно до пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру", правові підстави для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з відповідним обчисленням вислуги років відсутні (а.с.18-19).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років, оскільки на час звернення позивача до відповідача з заявою про її призначення (28.09.2015р.) стаж роботи за вислугу років складав 22 роки 07 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів - 17 років 10 місяців 18 днів .

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно частин 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII, в редакції, яка діяла на час навчання позивача у навчальному закладі системи МВС України, особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби, а тому навчання позивача в Запорізькому училищі міліції МВС України, в подальшому - Запорізький юридичний інститут МВС України з 16.08.1993р. по 28.06.1997р. включно, є військовою службою і підлягає зарахуванню у повному обсязі до стажу роботи на підставі ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VІІ.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Переліку вищих закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997р. №1410, Запорізький юридичний інститут МВС України входить до переліку вищих навчальних закладів МВС України та відноситься до вищих закладів, що входять до єдиної системи військової освіти.

В свою чергу апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VII передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. До 01.06.2015р. не прийнято закону, що стосувався б усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії після 1 червня 2015 року, а тому відповідачем правомірно відмовлено в призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VII.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскільки підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу стали положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VII, а не відсутність необхідного стажу роботи для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», позовні вимоги щодо зарахування до стажу позивача період його роботи заявлені передчасно, за відсутністю спору.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії (28.09.2015р.) підстави та порядок пенсійного забезпечення прокурорів було врегульовано ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, який набрав чинності з 15.07.2015р.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Аналіз положень пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII дає підстави для висновку, що ним скасовано діючі станом на 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ.

Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ частково втратив чинність з 15 липня 2015 року у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ, який є чинним і на сьогодні.

Статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ визначено і на теперішній час регулюється питання забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України.

Подібна правова позиція уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018р. (справа № 212/6157/16-а).

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р., прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 28.09.2015р. Право на пенсійне забезпечення прокурора у часовий період з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року може бути реалізовано за наявності двох підстав: стаж роботи за вислугу років - 22 роки, з них стаж роботи на посадах прокурорів - не менше 12 років.

Таким чином, позивач має право на пенсійне забезпечення відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р. за умови наявності у нього відповідного стажу роботи.

За таких обставин висновок апеляційного суду щодо відсутності у позивача права на пенсійне забезпечення на підставі Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р.не можна визнати обґрунтованим.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії та зарахування до вислуги років періодів навчання, однак відповідач у призначенні пенсії позивачу на підставі Закону України «Про прокуратуру» відмовив.

В порушення вимог статті 159 КАС України, щодо законності та обґрунтованості судового рішення, суд апеляційної інстанції не перевірив правильність та повноту встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи в частині наявності чи відсутності у позивача необхідної для призначення пенсії вислуги років, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016р. підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 349, 343, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016р. скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук