Справа № 263/7855/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року справа №263/7855/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Шишова О.О., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Маріуполь Донецької області Департаменту патрульної поліції України на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2018 року (повне судове рішення складено 22 серпня 2018 року в м. Маріуполь) у справі № 263/7855/18 (суддя в І інстанції Томілін О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполь Донецької області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Донецької області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просила: скасувати постанову серії ЕАА №428915 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) у вигляді штрафу в сумі 425 грн. та закриття провадження у справі (а.с. 1-2).

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність спірної постанови у звязку з відсутністю доказів здійснення нею порушення вимог п. 2.9д Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Рішенням Жовтневого районного суду Донецької області від 28 серпня 2018 року зазначений позов задоволений: скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 04 червня 2018 року серії ЕАА № 428915 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП; закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с. 21-22).

Відповідачем на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, встановлення судом недоведених обставин, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів посилався на те, що факт вчинення позивачем порушення п. 2.9д ПДР підтверджується відеозаписом, зробленому за допомогою технічного приладу, а саме нагрудного реєстратора патрульного (а.с. 19).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи, і дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 04 червня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 428915 інспектором роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_2 було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за те, що позивач 04 червня 2018 року о 08-43 год., керуючи автомобілем «CHEVROLET LAGETTI», реєстраційний номер НОМЕР_1, у Центральному районі м. Маріуполя по бульвару Шевченко в районі будинку 258 під час руху транспортного засобу користувалася засобом зв'язку, тримаючи його у руці, а саме розмовляла по мобільному телефону, чим порушила п. 2.9д ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Спірним у справі є факт вчинення позивачем порушення п. 2.9д ПДР та, як наслідок, правомірність прийняття відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 428915 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення, полягало у користуванні засобом звязку (тримаючи засіб у руці) під час руху транспортного засобу.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КпАП України. Зокрема, такими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

З оглянутого судом відеозапису від 04 червня 2018 року вбачається, що водій ОСОБА_1 була зупинена інспектором патрульної поліції, однак, на відеозапису відсутнє фіксування скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме те, що вона розмовляла по мобільному телефону під час керування транспортним засобом. Також, під час зупинки та у позові позивач вказує, що телефоном не розмовляла, мала зубний біль, у зв'язку з чим тримала руку під час керування таким чином, що могло показатися, що вона розмовляє по телефону, що не спростував відповідач.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів безпосереднього вчинення позивачем правопорушення, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі встановлених обставин та аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР України в їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку про протиправність спірної постанови відповідача, внаслідок чого позовні вимоги про скасування постанови відповідача серії ЕАА №428915 від 04 червня 2018 року підлягають задоволенню, а провадження у справі закриттю з огляду на вимоги п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

На підставі встановлених обставин справи в сукупності з наведеними вище нормами матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок місцевого суду про задоволення позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Маріуполь Донецької області Департаменту патрульної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 серпня 2018 року у справі № 263/7855/18 залишити без змін.

Повне судове рішення 22 жовтня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Сіваченко

Судді: А.А. Блохін

ОСОБА_3