Справа № 808/2409/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2018 року

Київ

справа №808/2409/17

адміністративне провадження №К/9901/50107/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Калініна О.С.,

представника позивача - Віткалова Д.М.,

представника відповідача - Павловича Д.М., Голінея І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2017 (суддя - Прасов О.О.)

та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 (головуючий суддя - Сафронова С.В., судді - Чепурнов Д.В., Мельник В.В.)

у справі № 808/2409/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»

до відповідача-1 Офісу великих платників податків ДФС,

відповідача-2 Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» (далі -Товариство) звернулося до суду з позовом про визнання протиправними дій Офісу великих платників податків ДФС (далі - Офіс ДФС) щодо нарахування пені та про зобов'язання Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС (далі -Управління Офісу) скасувати пеню, нараховану за порушення строків оплати самостійно визначеного позивачем грошового зобов'язання та внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з неї нарахованої пені.

Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 18.09.2017, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018, позов задовольнив частково:

- визнав протиправними дії Офісу ДФС щодо нарахування пені у сумі 2 050 099,54 грн. за порушення строків оплати самостійно визначеного Товариством грошового зобов'язання у податковій звітності з податку на додану вартість за червень та липень 2015 року за періоди: з 01.09.2015 по 29.10.2015 та з 01.09.2015 по 28.11.2015;

- зобов'язав Управління Офісу внести зміни до інтегрованої картки платника податків Товариства шляхом виключення з неї пені у сумі 2 050 099,54 грн., нарахованої за порушення строків оплати самостійно визначеного позивачем грошового зобов'язання у податковій звітності з податку на додану вартість за червень та липень 2015 року за періоди: з 01.09.2015 по 29.10.2015 та з 01.09.2015 по 28.11.2015.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Не погодившись із судовими рішеннями, Офіс ДФС звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про визначення періоду нарахування пені.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство вважає судові рішення законними та обґрунтованими та просить залишити касаційну скаргу Офісу ДФС без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Позивачем заявлено адміністративний позов про визнання протиправними дій контролюючого органу щодо ведення інтегрованої картки платника та відображення в ній інформації щодо пені, нарахованої Товариству за порушення строків оплати самостійно визначеного Товариством грошового зобов'язання.

Організація діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та інших платежів, визначена у Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422.

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Порядку інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Приписами пункту 3 розділу 1 Порядку № 422 передбачено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Вказаним Порядком, крім іншого, унормовано питання нарахування та погашення пені за несвоєчасно сплачені суми платежів, що контролюються органами ДФС (глава 7 розділу III Порядку №422) та перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників (Розділ VII Порядку №422).

Відповідно до приписів підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом. Інші визначення боргу в чинному законодавстві відсутні.

Механізм визначення суми податкових зобов'язань платника податків, порядок їх сплати та оскарження рішень контролюючих органів з цього приводу визначено положеннями Глави 4 Розділу ІІ ПК України.

Системний аналіз ПК України та Порядку № 422 свідчить про те, що ведення контролюючим органом ІКП, відображення у ній певної інформації під час здійснення оперативного обліку податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, не обумовлює само по собі виникнення для платника податків будь-яких грошових зобов'язань, оскільки останні встановлюються та оформлюються виключно в порядку встановленому Главою 4 Розділу ІІ Податкового Кодексу України шляхом прийняття відповідного рішення та врученням платнику податкової вимоги.

При цьому, положеннями ПК України унормовано питання як адміністративного, так і судового оскарження рішень контролюючих органів щодо визначення суми податкового зобов'язання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковою декларацію з податку на додану вартість за 6 місяців 2015 року (звітна, загальна) платник податків визначив самостійно грошові зобов'язання у розмірі 62 782 164,00 грн., та податковою декларацією з податку на додану вартість за 7 місяців 2015 року (звітна, загальна) визначив самостійно грошові зобов'язання у розмірі 57 906 904,00 грн.

Даними інтегрованої картки встановлено нарахування платнику податків пені у 2016 році у сумі 10 737 139,36 грн.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції до 01.09.2015 після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

У зв'язку із внесенням змін до ПК України підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України викладено у новій редакції (діє з 01.09.2015), відповідно до якого після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Враховуючи наведене, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що пеня у сумі 2 050 099,54 грн. нарахована неправомірно, з порушенням підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції з 01.09.2015.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції правильно виходив з неправомірності нарахування відповідачем пені позивачу у 2016 році в сумі 2050099,53 грн. на підставі підпункту «а» підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, що діяла до 01.09.2015, тобто від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного пунктом 203.2 статті 203 ПК України, яка вказує на сплату протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Протиправність нарахування пені на суму податкового боргу позивача, який виник внаслідок несплати у визначений законом строк самостійно нарахованої суми грошового зобов'язання за податковими деклараціями з податку на додану вартість за червень та липень 2015 року, судами встановлено з урахуванням того, що датою фактичної оплати позивачем грошового зобов'язання за декларацією з податку на додану вартість за 6 місяців 2015 року № є 29.07.2016 року, які сплачені на виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2015 у справі № 805/4205/15-а (а не у добровільному порядку); а датою фактичної оплати позивачем грошового зобов'язання за податковою декларацією з податку на додану вартість за 7 місяців 2015 року відбулось 23.09.2016 на виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2015 у справі №805/4205/15-а (а не у добровільному порядку). Тобто суд першої інстанції виходив з протиправності розрахунку контролюючим органом пені: за період з 31.07.2015 по 29.07.2016, з яких протягом 90 днів є 59 днів з 01.09.2015, і за період з 31.08.2015 по 29.07.2016, з яких протягом 90 днів є 89 днів з 01.09.2015 по 28.11.2015, хоча з 01.09.2015 і на момент розрахунку відповідачем пені підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України діяв вже в іншій редакції.

Суд апеляційної інстанції, погодившись із висновками суду першої інстанції, зазначив, що на час нарахування контролюючим органом Товариству пені у 2016 році після сплати останнім на виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2015 у справі № 805/4205/15-а грошового зобов'язання за податковою декларацією з податку на додану вартість за червень 2015 року 29.07.2016 та за липень 2015 року 23.09.2016, норма ПК України, на підставі якої здійснювалося нарахування пені, діяла вже з урахуванням змін, внесених Законом України від 17.07.2015 № 655-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків», та передбачала, що нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного пунктом 57.1 статті 57 ПК України.

Під час розрахунку пені було застосовано нечинну з 01.09.2015 норму закону, яка існувала до набрання чинності нової редакції підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, приписи якої змінили правило поведінки, встановлене попереднім нормативно-правовим актом, що суперечить положенням частини першої статті 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно, підставою для застосування відповідачем у 2016 році положень статті 129 ПК України в редакції, що діяла до 01.09.2015, могла бути лише пряма «ретроактивна» вказівка в Законі № 655-VII, в статті 129 ПК України або в іншому нормативному акті, тобто застереження про продовження застосування дії пункту «а» підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України в попередній редакції (до 01.09.2015) до правовідносин, що виникли до 01.09.2015.

Колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанції та зазначає, що оскільки відповідні застереження не зазначені ані в Законі № 655-VII, ані в статті 129 ПК України, ані в іншому нормативному акті, відповідач, керуючись приписами частини другої статті 58 Конституції України, зобов'язаний був здійснити нарахування позивачу пені - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного пунктом 57.1 статті 57 ПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись статтями 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова