Справа № 826/113/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/113/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування повідомлення,

ВСТАНОВИЛА:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - позивач, ДАБІ України) звернулася до суду з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач, Шевченківське РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) про скасування повідомлення, винесеного старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Городньою Ганною Юріївною (Городня Г.Ю.), про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 25.10.2017 з примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 №633.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на протиправність повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ пред'явлений з дотриманням тримісячного строку.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийняте за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч.4 ст.229, ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, Інспекцією ДАБК у місті Києві на підставі статті 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення (КУпАП) винесено постанову від 01.10.2013 №633 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 грн.

У зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували сплату ОСОБА_4 штрафу в добровільному порядку, позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві із заявою від 29.11.2013 №7/26-113/2911/05 про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 №633.

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.09.2016 за виконавчим провадженням ВП №44730259 з примусового виконання постанови про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 №633, а 03.11.2016 постанову Інспекції ДАБК у місті Києві від 01.10.2013 №633 по справі про адміністративне правопорушення передано на виконання до Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.

Старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 за виконавчим провадженням №52803319 з примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 №633.

Однак, 21.12.2017 на адресу Департаменту ДАБІ у місті Києві надійшло повідомлення старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Городньої Г.Ю. №10/26-2112/33 з повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25.10.2017 з примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 №633.

Повідомлення обґрунтоване тим, що до відповідача надійшла постанова Окружного адміністративного суду від 10.02.2017 у справі №826/19201/16, якою визнано протиправними дії Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 №52803319 та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 №552803319.

Позивач, вважаючи винесене відповідачем повідомлення незаконним та таким, що прийнято з порушенням чинного законодавства, звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 6, 7 частини першої статті 3 цього ж Закону встановлено, що примусовому виконанню підлягають також постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

В той же час, пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущений встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Матеріали справи свідчать, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2017, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018 у справі № 826/19201/16, визнано протиправними дії державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Городньої Г.Ю. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №52803319 від 03.11.2016 та скасовано постанову.

Так, під час розгляду справи № 826/19201/16 судом було встановлено, постанова Інспекції ДАБК у м. Києві від 01.10.2013 №633 не оскаржувалась, а відтак перебіг строку давності не зупинявся та на момент надходження до відповідача виконавчого документа, а саме 03.11.2016, строк виконання вказаного виконавчого документу сплинув, відповідно у державного виконавця не було жодних законних підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи також вбачається, що оскільки постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2017 визнано протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №52803319 від 03.11.2016 та скасовано саму постанову, державним виконавцем 25.10.2017 прийнято постанову про скасування процесуального документу «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 03.11.2016, постанову про скасування процесуального документу «Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 10.11.2016, прийняту в ході розглядуваного виконавчого провадження та прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Отже, як вірно враховано судом першої інстанції, приймаючи спірне повідомлення, державний виконавець діяв на виконання рішення суду, яким встановлено, що позивачем пропущений строк пред'явлення виконавчого документу до виконання.

За наведених обставин, є вірним висновок Окружного адміністративного суду м. Києва про те, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, відсутні.

При цьому, колегія суддів відхиляє твердження апелянта про відсутність пропуску строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, оскільки зазначені обставини слугували предметом дослідження в іншій справі та спростовуються зазначеним вище.

Інші доводи апеляційної скарги Державної архітектурно-будівельної інспекції України не спростовують висновків суду першої інстанції, що викладені в рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2018 року та не можуть бути підставами для його скасування.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: