Справа № 760/24419/17
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючої судді: Шелест С.Б.

Суддів: Мєзєнцева Є.І., Кузьмишиної О.М.

Секретар судового засідання: Коломійцева А.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Порхача Дмитра Олеговича, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 р. у справі №760/24419/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Порхача Дмитра Олеговича, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови

у с т а н о в и в:

рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22.06.18р. адміністративний позов задоволено частково: скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №190819 від 21.10.17р. про притягнення до адміністративної відповідальності Позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. та закрито провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Відповідачі подали апеляційну скаргу, у якій просять суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Апелянти вважають, що факт вчинення Позивачем адмінправопорушення є доведеним; обставини події викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У судове засідання учасники процесу не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про проведення судового засідання повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Відповідачів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

21 жовтня 2017 року Відповідачем-1 винесено постанову серії ЕАА №190819 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою Позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у сумі 255 грн. на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п.34 ПДР.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачами не доведено належними та допустимими доказами вчинення Позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

З оскаржуваної постанови убачається, що Позивач 21.10.17р. керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz C-500, номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Паркова Дорога, 14 перетнув смугу розмітки 1.1., чим порушив п. 34 ПДР.

Згідно п. 34 ПДР смуга розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач заперечує щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, вказуючи на те, що не перетинав смугу 1.1.

У спірних правовідносинах, колегія суддів виходить з такого.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У спорах про оскарження акту індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень, який стосується прав та обовязків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об'єктивну правову оцінку такому акту.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зі змісту наведених правових норм вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон №580-VIII) передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до статті 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких, зокрема, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Втім, всупереч згаданої норми, Відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Сама по собі постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення Позивачем правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. У постанові інспектора посилання на жоден із доказів немає.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність Відповідачами вчинення Позивачем адмінправопорушення, що як наслідок виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 286, 311, 315, 316, 325, 328 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Порхача Дмитра Олеговича, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 р. у справі №760/24419/17 - залишити без задоволення, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 р. у справі №760/24419/17 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її постановлення та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Мєзєнцев Є.І.

Кузьмишина О.М.