Справа № 2340/2993/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/2993/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Черкаський обласний військовий комісаріат обласний військовий комісаріат, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення відповідача (пункт 52 протоколу №60 від 15.06.2018) про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду першої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зобов`язати відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу як інваліду першої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у відповідності до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 та здійснити її виплату.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Станом на 16 жовтня 2018 року позивачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У зв`язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 4 ст. 229, п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії військового квитка НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 03.11.1973 по 01.11.1975 проходив дійсну строкову службу.

Згідно довідки галузевого державного архіву Міністерства оборони України №51/1/7023 від 19.05.2000 позивач з 23.12.1989 по 22.04.1990 як військовозобов`язаний був призваний на спеціальні збори для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 18.01.2005 та вкладки № НОМЕР_3 від 18.01.2005 позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно висновку обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії №10172 від 06.12.2004 захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №123077 від 25.04.2018 позивачу встановлено першу групу інвалідності безстроково внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За результатами розгляду поданої позивачем заяви та документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене пунктом 52 протоколу №60 від 15.06.2018, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги: молодшому сержанту в запасі ОСОБА_1 , якого 31.10.1975 звільнено зі строкової військової служби та 01.12.2003 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання, 01.12.2004 під час повторного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 31.08.2011 під час повторного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІ групи внаслідок цієї ж причини та 25.04.2018 отримав І групу інвалідності внаслідок цієї ж причини, оскільки брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1990 році, тобто після звільнення його з військової служби як військовозобов`язаного, призваного на військові збори, а не військовослужбовця.

З огляду на те, що інвалідність позивачу встановлена понад 3-місячний строк після закінчення зборів, згідно пункту 6 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", позивач, як військовозобов`язаний не має права на отримання допомоги після сплину трьох місяців після закінчення військових зборів.

Крім цього комісією зазначено, що згідно пункту 7 статті 163 вказаного Закону, передбачено, що у разі, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Позивач в 2005 році отримав компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вважаючи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги протиправною, позивач звернувся до суду.

Визначення основних засад державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон № 2011-XII в редакції, станом на час відмови позивачеві в призначенні допомоги).

Згідно пункту 2 частини 1 статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону, поширюється на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Згідно частини 1 статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач проходив строкову військову службу з 03.11.1973 по 01.11.1975.

Після звільнення з військової служби в запас, перебуваючи у статусі військовозобов`язаного, позивач був призваний на військові збори та в період з 23.12.1989 по 22.04.1990 приймав участь з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності з 11.11.2003 внаслідок загального захворювання. 01.12.2004 під час повторного огляду МСЕК позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та 31.08.2011 позивачу встановлено другу групу інвалідності причини. З 25.04.2018 позивачу встановлено першу групу інвалідності безстроково внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачу вперше інвалідність встановлена майже через 10 років після звільнення зі військової служби, а тому право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє.

Тобто, позивач не набув права на одноразову грошову допомогу, відповідно до пункту 6 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII, посилання на статтю 162 вказаного Закону є безпідставним, оскільки вказана стаття передбачає розміри одноразової грошової допомоги у разі наявності права на таку допомогу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 червня 2018 року у справі №750/5074/17.
За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді І.В. Федотов

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 16 жовтня 2018 року.