Справа № 1840/2516/18
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 р. Справа № 1840/2516/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глазька С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Провозіна О.І.,

представника позивача - Молібог Ю.М.,

представника відповідача - Мельник Ю.О.,

представника відповідача - Чернишової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 1840/2516/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Моне" до Управління Держпраці у Сумській області Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Моне" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Моне"), звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області Державної служби України з питань праці (далі по тексту - відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника Управління Держпраці у Сумській області Семенога Ю.Д. від 18.06.2018 № СМ503/187/АВ/ТД-ФС про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на товариство з обмеженою відповідальністю «Моне» накладено штраф у розмірі 111 690 (сто одинадцять тисяч шістсот дев'яносто) грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ "Моне" не було допущено порушення вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, оскільки відповідач безпідставно не взяв до уваги договір підряду №1 від 21.05.2018 укладеного між позивачем та фізичною особою, яка надавала послуги з манікюру та лакового покриття нігтів. У зв'язку з викладеним, позивач вважає, що відповідач необ'єктивно здійснив перевірку, фактично ігнорував надані позивачем пояснення та заперечення до акту, а як наслідок, необґрунтовано застосував санкцій до ТОВ «Моне».

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.07.2018 року позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 19.07.2018 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

На виконання зазначеної ухвали представником відповідача 09.08.2018 подано до суду відзив, у якому відповідач зазначає, що у ході інспекційного відвідування встановлено, що директором ТОВ «Моне» (салон краси «Моне») ОСОБА_5, було допущено до роботи ОСОБА_6 без оформлення трудового договору, чим порушено вимоги частин першої та третьої статті 24 КЗпП України, згідно з якими, працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску і загальнообов'язкового державного соціального страхування при прийнятті працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведені обставини, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року за клопотанням представника позивача, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 22.05.2018 з 15 год. 55 хв. по 23.05.2018 16 год. 45 хв. посадовими особами відповідача на підставі направлення №297/см503 про проведення інспекційного відвідування суб'єкта господарювання та наказу від 21.05.2018 №704, було проведено інспекційне відвідування ТОВ "Моне" з метою перевірки дотримання вимог трудового законодавства щодо належного оформлення трудових правовідносин з найманими працівниками за місцем провадження підприємницької діяльності, за адресою: м. Суми, вул. Прокоф'єва, 46.

За наслідками вказаного інспекційного відвідування був складений акт №СМ503/187/АВ від 23.05.2018, відповідно до змісту якого, були встановленні наступні порушення.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «Моне» здійснює діяльність за наступними видами: оптова торгівля парфумними та косметичними товарами; оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; професійно-технічна освіта; професійно-технічна освіта на рівні вищого професійно-технічного навчального закладу; надання послуг перукарнями та салонами краси (основний); неспеціалізована оптова торгівля; діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; діяльність з надання послуг перукарнями та салонами краси здійснюється в студії краси «Моне» за адресою: м. Суми, вул. Прокоф'єва, буд. 46.

Під час інспекційного відвідування 22.05.2018 в салоні «Моне» працювала майстер манікюру ОСОБА_6, надаючи послуги манікюру клієнту. ОСОБА_6 пояснила, що до роботи в салоні «Моне» її допустила директор ОСОБА_5, яка і контролює її роботу. Також пояснила, що проходить стажування в салоні «Моне» з 22.05.2018 на посаді манікюрник - педикюрник з 09 год. до 20 год., два робочі дні/два вихідних. Іншого місця роботи не має, заробітну плату не отримувала. Ніяких заяв про прийняття на роботу не писала та трудових договорів не підписувала. Окрім того, ОСОБА_6 повідомила, що жодних цивільних договорів на надання послуг не укладала.

У ході інспекційного відвідування, директором ТОВ «Моне» (салон краси «Моне») ОСОБА_5 у відповідь на вимогу було надано договір підряду № 1 від 23.05.2018, згідно якого, ТОВ «Моне» в особі директора ОСОБА_5 - є замовником, а фізична особа ОСОБА_6 - є виконавцем в наданні послуг з манікюру у кількості 40 послуг.

Відповідач в акті зазначає, що надання манікюрних послуг, згідно класифікатора професій України, передбачено за професією «манікюрниця». Крім того, у штатному розписі ТОВ «Моне» передбачена така посада.

Враховуючи, що працівники за посадою «манікюрниця», згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 року № 559 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам, порядку проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок», підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам, що характерно саме для трудового законодавства (ст. 169 КЗпП України), між ОСОБА_6 та ТОВ «Моне» мають місце саме трудові відносини.

У зв'язку з викладеним, відповідач зробив висновок, що ТОВ «Моне» укладений на час стажування договір підряду з манікюрницею ОСОБА_6, з метою фактичного приховування трудових відносин.

Згідно ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення», роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Таким чином, у ході інспекційного відвідування встановлено, що директором ТОВ «Моне» (салон краси «Моне») ОСОБА_5, фактично допущено до роботи ОСОБА_6 без оформлення трудового договору, чим порушено вимоги частин першої та третьої статті 24 КЗпП України, згідно з якою, працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску і загальнообов'язкового державного соціального страхування при прийнятті працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем, 14.06.2018 був винесений припис №СМ503/187/АВ/П про усунення виявлених порушень, відповідно до якого, позивача в строк до 27.06.2018 було зобов'язано забезпечити дотримання вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, шляхом укладення трудових договорів з найманими працівниками.

18.06.2018 відповідачем була прийнята постанова №СМ503/187/АВ/ТД-ФС, відповідно до якої, за порушення позивачем ч.3 ст.24 КЗпП України, на останнього було накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

Позивач оскаржуючи вказану постанову свою позиції обґрунтовує тим, що особа, яку виявили в ході інспекційного відвідування, а саме ОСОБА_6, не є працівником ТОВ «Моне», у зв'язку з наступним.

20.05.2018 до ТОВ «Моне» звернулась ОСОБА_6, яка повідомила, що є майстром манікюру та нещодавно отримала відповідний сертифікат. При цьому, вона зазначила, що не має великого досвіду праці, проте має власних клієнтів та хотіла б спробувати попрацювати в салоні «Моне». Проте її не влаштовувало місце розташування салону та вона не бажала укладати трудовий договір, пояснивши це тим, що невпевнена, що її власні клієнти захочуть їздити на вул. Прокоф'єва в м. Суми, оскільки це не дуже зручно. Також ОСОБА_6 зазначила, що має власне обладнання для манікюру та матеріали. З огляду на викладене, ОСОБА_6 було запропоновано спробувати попрацювати на підставі договору підряду.

Так, 21.05.2018 між ТОВ «Моне» як замовником, та ОСОБА_6 як виконавцем, було укладено договір підряду, відповідно до якого, замовник доручив, а підрядник прийняв на себе зобов'язання надати послуги з манікюру та лакового покриття нігтів у кількості 5 клієнтів у строк з 21.05.2018 по 23.05.2018. За виконану роботу замовник повинен сплатити виконавцю - підряднику винагороду у розмірі 500,00 грн. за весь період. Із суми винагороди мало бути утримано податки в розмірі 18% ПДФО та 1,5% військового збору. Графік роботи підряднику не встановлювався, розмір оплати послуг підрядника клієнтами також не встановлювався, а тому зазначені правовідносини, як зазначає позивач, не були трудовими, а були виключно цивільно - правовими.

22.05.2018 між ТОВ «Моне» та ОСОБА_6 підписано акт передачі-приймання робіт №1 до договору підряду № 1 від 21.05.2018. Також до бюджету були сплачені податки та збори на виконання вимог договору підряду.

Суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, свою позицію обґрунтовує наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Наказом Держпраці №8 від 04 лютого 2016 року, затверджено Положення про Управління Держпраці в Сумській області (далі - Управління). Згідно пункту 1 даного Положення, Управління є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляд) (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Дія Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» поширюється на відносини пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно частини 4 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

У сфері контролю за додержанням законодавства про працю України такою особливістю є стаття 259 Кодексу законів про працю України, яка чітко визначає, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. В даному випадку із застосуванням положень Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Порядок № 295).

Порядок № 295 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Так, відповідач на виконання вищевказаних нормативно-правових актів здійснив перевірку позивача, у ході якої встановив, що ОСОБА_6 надавала послуги з манікюру в приміщенні позивача.

На момент проведення інспекційного відвідування, відповідач надав 22.05.2018 в 13 год. 55 хв. позивачу вимогу про надання/поновлення документів №СМ503/187/АВ/НД від 22.05.2018, в якій зобов'язав позивача в строк до 12 год. 00 хв. 23.05.2018 надати трудові договори, накази, заяви про прийняття на роботу та інше.

На виконання вказаної вимоги, позивач надав договір підряду №1 від 23 травня 2018 року по ОСОБА_6 згідно якого, позивач - замовник, ОСОБА_6 - виконавець уклали вказаний договір, відповідно до якого, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги з "надання населенню послуг з манікюру у кількості 40 послуг в строк з 23 травня 2018 року до 22 червня 2018 року" (а.с.69).

Суд звертає увагу, що строк дії вказаного договору починається з 23 травня 2018 року, у той час, відповідачем встановлено факт надання послуг ОСОБА_6 в приміщенні позивача 22 травня 2018 року, тобто вказаний договір взагалі не має відношення до встановленого відповідачем порушення.

Однак, 24.05.2018 позивачем на адресу відповідача надано договір підряду №1 від 21 травня 2018 року, у якому зазначені нові дані щодо дати укладення договору (21.05.2018), строку дії договору (з 21.05.2018 до 23.05.2018), кількості послуг (5), розміру та порядку оплати (500 грн.) з долученням акта №1 передачі-приймання робіт від 22.05.2018.

У ході судового розгляду за клопотанням представника позивача, була допитана директор ТОВ "Моне" - ОСОБА_5, яка в наданих свідченнях зазначила, що ОСОБА_6 звернулась до неї з проханням влаштуватись до салону "Моне" на посаду манікюрниці, однак з метою визначення якості її роботи, ОСОБА_5 запропонувала укласти ОСОБА_6 договір підряду під час виконання якого, остання продемонструє якість своєї роботи, обладнання ОСОБА_6 принесла своє, окрім стола та стільців, а частину матеріалів надав салон.

На запитання суду, чому в ході інспекційного відвідування ОСОБА_5 не надала договір підряду №1 від 21.05.2018, остання пояснила, що у зв'язку з переїздом салону "Моне" на нову адресу, вказаний договір своєчасно знайти не могла, наявність однакових номерів пояснити не змогла.

Також, судом встановлено, що в ході інспекційного відвідування посадовими особами відповідача, були відібрані пояснення від ОСОБА_6, у яких остання зазначила, що з 22.05.2018 проходить стажування в салоні "Моне", допустила її до роботи директор - ОСОБА_5, яка і контролює її роботу, трудового та інших договорів у тому числі і договору підряду вона не укладала, заробітну плату отримує готівкою, а також зазначила свій графік роботи, а саме 2 доби через 2 та з 09:00 год. по 20.00 год.

У судовому засіданні за клопотанням представника позивача, була допитана ОСОБА_6, яка підтвердила вищевказані покази ОСОБА_5, на запитання суду, чому покази надані нею під час інспекційного відвідування відрізняються від свідчень наданих у судовому засіданні, остання пояснила це хвилюванням та тим, що фактично не розуміла змісту питань.

ОСОБА_6 оглянула в судовому засіданні свої вищезазначені письмові пояснення від 22.05.2018 та підтвердила відсутність у них будь - яких виправлень або доповнень.

Також позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно не взяв до уваги заперечення та зауваження до акту інспекційного відвідування від 12.06.2018, до якого були, окрім іншого, додані пояснення ОСОБА_6

Представники відповідача заперечували факт отримання вказаного заперечення, на пропозицію суду представнику позивача надати докази направлення чи отримання відповідачем вказаних документів, представник позивача зазначив про відсутність вказаного підтвердження та неможливість його надання.

На підставі аналізу отриманих у ході судового розгляду матеріалів та пояснень, суд вважає, що в момент інспекційного відвідування були наявні ознаки трудових правовідносин між позивачем та ОСОБА_6, оскільки остання була допущена до робочого місця директором в приміщення ТОВ "Моне", при наданні послуг використовувались часткового матеріали позивача, а також за надані послуги, позивачем, на користь ОСОБА_6 були виплачені кошти (а.с.27).

Щодо наданого позивачем договору підряду №1 від 21.05.2018, суд зазначає, що вказаний договір не може бути підставою для задоволення позовних вимог позивача, оскільки вказаний договір не був наданий в ході інспекційного відвідування та своєчасно наданий відповідачу відповідно до вимоги про надання/поновлення документів, окрім того, представник позивача та директор ТОВ "Моне" не змогли навести об'єктивних причин для затримки в наданні вказаного договору та причин наявності двох договорів за одним і тим же номером та загальним строком дії один місяць, у той же час, відповідно до пояснень свідків, послуги в такій формі повинні були надаватись лише декілька днів для визначення якості роботи ОСОБА_6

Згідно з частинами першою, другою статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП України).

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17 липня 2013 року № 509 (далі по тексту - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до п. 3 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Згідно з п. 8 Порядку № 590, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, питання щодо повернення йому судових витрат у вигляді сплаченого судового збору судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Моне" (вул. Козацький Вал, 2-А, м. Суми, Сумська область, 40000, ) до Управління Держпраці у Сумській області Державної служби України з питань праці (вул. Горького, 28-Б, м. Суми, Сумська область, 40000, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 22 жовтня 2018 року.

Суддя С.М. Глазько