Справа № 335/11112/16-а(2-а/335/401/2016)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2017 рокусправа № 335/11112/16-а(2-а/335/401/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Сафронової С.В.

судді: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 листопада 2016 року у справі № 335/11112/16-а(2-а/335/401/2016) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя про визнання незаконними дії таі рішення протиправним , зобов'язання вчинитиз певні дії, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій та рішення протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого вказала, що вона є пенсіонером органів прокуратури України з 1998 року і отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 5 листопада 1991 р. Вказує, що вона працювала в органах прокуратури з 1962 року і звільнена у зв'язку з виходом на пенсію. На день виходу на пенсію мала 36 років стажу роботи на прокурорсько-слідчих посадах та отримувала пенсію у розмірі 90% від суми місячного заробітку відповідних посад працівників прокуратури без обмеження максимального розміру. 22 вересня 2016 р. позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 9 грудня 2015 р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливостей проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». При цьому, до УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя нею була представлена довідка прокуратури Донецької області №18-57-1689 від 1 вересня 2016 р. для перерахунку пенсії в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження максимального розміру. Відповідач своїм рішенням № 276/6-9 від 27 вересня 2016 р., відмовив у перерахунку пенсії, посилаючись при цьому на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про пенсійне забезпечення» № 213 від 2 березня 2015 р. Вважає такі дії відповідача та прийняте ним рішення про відмову у перерахунку пенсії протиправними, у зв'язку з тим, що при прийнятті оспорюваного рішення мають місце порушення вимог ОСОБА_2 України, чинного законодавства України про пенсійне забезпечення та загальнообов'язкове пенсійне страхування, Закону України «Про прокуратуру». Просила суд визнати протиправними дії та рішення відповідача № 276/6-9 від 27 вересня 2016 р. про відмову у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області від 1 вересня 2016 р № 18-57-1689 про заробіток в розмірі 90% від заробітку і скасувати таке рішення; зобов'язати відповідача з 1 січня 2016 р. провести перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12 липня 2001 р. №2663-111 «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки прокуратури Донецької області від 1 вересня 2016 р. № 18-57-1689 про заробіток для перерахунку пенсії в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження максимального розміру пенсії оку навчання в Харківському державному педагогічному університеті ім. Г.С. Сковороди ( денна форма) до призначення на посаду в органах прокуратури складає 2 роки 22 дні, стаж роботи в органах прокуратури ( за період з 15.10.1998 року по 30.10.2016 року) становив 18 років 17

у навчання в Харківському державному педагогічному університеті ім. Г.С. Сковороди ( денна форма) до призначення на посаду в органах прокуратури складає 2 роки 22 дні, стаж роботи в органах прокуратури ( за період з 15.10.1998 року по 30.10.2016 року) становив 18 років 17 днів, таким чиПостановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову по справі про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя та отримує з 7 січня 1998 року пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», що підтверджується пенсійним посвідченням серії АА №310783.

22 вересня 2016 р. позивач звернулась до УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя із заявою довільної форми щодо перерахунку пенсії з 1 січня 2016 р., надавши довідку прокуратури Донецької області від 1 вересня 2016 р. про складові розміру заробітної плати .

Листом від 27 вересня 2016 р. за № 276/Б-9 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 р. у разі неприйняття до 1 червня 2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, управління позбавлено можливості перерахувати пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» .

На момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України, тобто 15.10.1998 року діяв Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в статті 50-1 якого (відповідні зміни були внесені в редакції від 12.07.2001 року) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, а також з того, що УПФУ незаконно відмовило позивачу в перерахунку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Так, відмовляючи в призначенні пенсії за вислугу років на підставі положень ст.50-1 Закону України Про прокуратуру № 1789-XII, УПФУ виходило з того, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VIII, а також Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року №911-VІІІ, за якими з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до акону України Про прокуратуру.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками УПФУ та зазначає, що в період часу роботи позивача в органах прокуратури України діяв Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, в статті 50-1 якого (зокрема, в редакції від 12 липня 2001 року) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_2 України Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 і повинні відповідати їй.

ОСОБА_2 нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Статтею 46 ОСОБА_2 України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 ОСОБА_2 України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

Відповідно приписів статей 21, 22 ОСОБА_2 України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, ОСОБА_3 Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою ОСОБА_2 України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 ОСОБА_2 України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення ОСОБА_3 Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги від 20 березня 2002 року № 5-оп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 про рівень пенсій і щомісячного довічного грошового утримання)

У зазначених рішеннях ОСОБА_3 Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

В рішенні ОСОБА_3 Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина, що міститься в частині третій статті 22 ОСОБА_2 України, ОСОБА_3 Суд України дав у рішенні від 22 вересня 2005 № 5-рп/2005, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. ОСОБА_3 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_3 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_3 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Відповідно до ч.1-3 ст.8 КАС України суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 Українигарантується.

Згідно положеньст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Так, за змістом ст.1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 ОСОБА_2 України, виключно законами України визначаються судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань; основи організації та діяльності адвокатури.

Так, наведеними положеннями п.5 "Прикінцевих положень" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення було передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

В той же час, вказані норми не є спеціальними нормами, які регулюють пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих, оскільки були визначені в не профільному (спеціальному) Законі України, на відміну від положень ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, які є спеціальними нормами законодавства, регламентують питання пенсійного забезпечення прокурорів, а тому мають пріоритетне застосування в даних правовідносинах.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи вищезазначене судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 листопада 2016 року у справі № 335/11112/16-а(2-а/335/401/2016) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до статей 211- 212 КАС України.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник