Справа № 2040/8199/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

22.10.2018 р. справа №2040/8199/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління ДФС у Харківській області
проскасування податкового повідомлення-рішення №0-2021 від 24.07.2018 р., -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, в порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №0-2021 від 24.07.2018 р.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що нежитлова будівля є об"єктом промисловості, бо в ній провадиться виробнича діяльність ФОП. Відтак, згідно з п.п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України ця будівля має пільги у справлянні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв'язку із чим нарахування податку у розмірі 5.491,20 грн. є протиправним.

До суду позивач не прибув, подав клопотання про розгляд справи без участі.

Відповідач, ГУ ДФС у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що до належної особі будівлі не застосовується пільга зі сплати податку на нерухоме майно, оскільки така пільга передбачена виключно стосовно промислових будівель, які належать промисловим підприємствам. Згадані умови у спірному випадку не дотримані. Отже, податок особі нараховано правомірно.

До суду відповідач не прибув, подав клопотання про розгляд справи без участі.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи незмінність завдання адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 1 та ч. 4 ст. 242 КАС України незалежно від категорії спору, імперативно встановлену законодавцем мету адміністративного судочинства у вигляді захисту прав та інтересів невладного суб'єкта, зміст та характер спірних правовідносин, обсяг доказів, котрі повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній письмовими документами.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що 24.07.2018 р. владним суб'єктом, ГУ ДФС у Харківській області (без проведення перевірки) було винесено податкове повідомлення-рішення №1306-2021, яким ОСОБА_1 (за нежитлову будівлю - цех реставрації загальною площею 171,60 м. кв.) визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 5491,20 грн.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого рішення владного суб'єкта, суд відмічає, що згідно з ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2011 року таким законом є Податковий кодекс України.

Так, відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 261 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України).

У свою чергу, п.п.«є» п.п.266.2.2 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України встановлює, що не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Звертаючись до суду позивач наявності речових прав на будівлю не заперечував, площі будівлі не спростовував, на порушення контролюючим органом процедури винесення рішення не посилався.

Єдиним наведеним доводом позивача є аргумент про те, що належна йому на праві власності будівля підпадає під дію п.п.«є» п.п.266.2.2 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України

З цього приводу суд зазначає, що правовий висновок відносно застосування п.п.«є» п.п.266.2.2 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України міститься у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 р. по справі №806/2461/17 (провадження №К/9901/27759/18) і полягає у тому, що застосування пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі одночасного дотримання двох обов'язкових умов: 1) наявність будівель промисловості, 2) перебування будівель у власності промислових підприємств.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні умови для застосування до правовідносин за участю позивача визначеної п.п.«є» п.п.266.2.2 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України пільги щодо сплати податку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Натомість, факт наявності порушеного права позивача у сфері оподаткування не знайшов свого підтвердження за результатами судового розгляду, що є визначеною процесуальним законом підставою для залишення позову без задоволення.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.