Справа № 810/2949/18
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2018-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року № 810/2949/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив суд:

- зобовязати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області видати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з урахуванням недосплаченої суми коштів у сумі 1701,51 крб. (подвійна оплата праці 7,18 крб. х 2 = 14,36 крб.; оплата праці в третій зоні небезпеки 14,36 крб. х 5 = 71,8 крб.; за роботу в зоні відчуження 26.04.1986 премія в розмірі 615 крб.; одноразова винагорода за гранично отриману дозу радіації 1000,00 крб.; добові за 26.04.1986 3,5 крб.; кошти на харчування 2,85 крб.);

- визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18.02.2018 № 06 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1;

- зобовязати Фастівське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням недосплаченої суми коштів у сумі 1701,51 крб. (подвійна оплата праці 7,18 крб. х 2 = 14,36 крб.; оплата праці в третій зоні небезпеки 14,36 крб. х 5 = 71,8 крб.; за роботу в зоні відчуження 26.04.1986 премія в розмірі 615 крб.; одноразова винагорода за гранично отриману дозу радіації 1000,00 крб.; добові за 26.04.1986 3,5 крб.; кошти на харчування 2,85 крб.);

- зобовязати Фастівське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області встановити пенсійні виплати ОСОБА_1 з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження з моменту звернення до суду, а саме з 13.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідом II групи, внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, у звязку з чим має право на відповідні пільги, встановлені законодавством України. Так, позивач зазначає, що з 01.01.2012 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка передбачає проведення з січня 2012 року перерахунку пенсій для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1990 роках та які визнані інвалідами. Позивач стверджує, що оскільки на час, коли відбулась аварія на Чорнобильській АЕС, він працював інспектором Державного пожежного нагляду в Самостійній воєнізованій пожежній частині № 5 міста Фастів у званні лейтенанта внутрішньої служби, у звязку з чим був відряджений до зони відчуження, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи з перших годин після аварії, де під впливом іонізуючого випромінювання втратив здоровя, отримав невиліковну фізичну і психологічну недугу, внаслідок чого став інвалідом, він має право на належне пенсійне забезпечення, однак відповідачі протиправно відмовили у цьому, чим позбавили передбачених законом гарантій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області у письмовому відзиві поданому до суду, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідач при наданні довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії по інвалідності позивачу, повязаної з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі відшкодування фактичних збитків, керувався нормами чинного законодавства України. Так, представник відповідача зазначає, що кратність розмірів грошового забезпечення позивачу, встановлювалась відповідачем відповідно до порядку, закріпленому в розпорядженні ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс. Стверджує, що позивач ніс службу, а не працював на посаді старшого пожежного у званні молодшого сержанта внутрішньої служби, відповідно йому встановлювався місячний посадовий оклад, тобто денна, а не погодинна тарифна ставка. Крім того представник пояснює, що добові та кошти на харчування не є складовими грошового забезпечення та не мають постійного характеру, у звязку з чим не включаються в довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу в зоні відчуження. Представник відповідача, звертає увагу суду, що з моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 минуло 7 років і перешкод для отримання довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії у позивача не було, що свідчить про порушення строків позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, у письмовому відзиві поданому до суду, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що пенсійний орган не наділений повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснює перерахунок пенсії виключно на підставі наданих довідок про грошове забезпечення, та первинних документів, які б підтверджували час, місце і тривалість робочого дня, однак позивач таких документів не надав, у звязку з чим рішення відповідачем про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивачу прийняте правомірно, відповідно до норм чинного законодавства України. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач не звертався до пенсійного органу з заявою про здійснення перерахунку його пенсії, виходячи з обчисленої ним самим суми грошового забезпечення у розмірі 1707,51 крб., а отже пенсійний орган не відмовляв йому у цьому, з чого випливає, на думку представника, що ця вимога є передчасною.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідом II групи, внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І серії А №436821, виданим Київською облдержадміністрацією 28.12.2004, вкладкою до нього та посвідченням серії Б № 095321.

Зі змісту копії маршрутного листа від 26.12.1996 № 9/2/250, наявного в матеріалах справи, вбачається, що позивач працював інспектором Державного пожежного нагляду в Самостійній воєнізованій пожежній частині № 5 міста Фастів, був направлений у відрядження до зони відчуження Чорнобильської АЕС, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи 26 квітня 1986 року у тридцяти кілометровій зоні відчуження (третя зона небезпеки).

За період роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та ліквідації її наслідків, позивач отримав дозу іонізуючого випромінювання, яка склала 37 бер, що підтверджується довідкою Міністерства атомної енергетики № 499.

23 січня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області із заявою про видачу йому довідки про заробітну плату в зоні відчуження з урахуванням коефіцієнта та належних для виплат грошових сум та довідки про середню заробітну плату працівника за роботу в зоні відчуження за 1986 рік по формі затвердженій Наказом Міністерства соціальної політики України від 10.12.2012 № 644, зареєстрованого Міністерством юстиції України за № 1808/22120 від 29.10.2012.

Розглянувши звернення позивача, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, листом від 05.02.2018 № 66/5/1152-к-8, направило на його адресу довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986-1990 роках від 30.01.2018 за №22, відповідно до якої сума заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, із якої визначається пенсія, становила 649,50 крб.

Відповідно до розрахунку до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 30.01.2018 № 22, до грошового забезпечення для визначення пенсії позивача були включені:

- збережений середній заробіток за дні роботи (служби) в зоні відчуження в 1986-1990 роках у сумі 7,18 крб.;

- оплата праці за дні роботи (служби) в зоні відчуження в 1986-1990 роках у сумі 27,32 крб.;

- премії за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках 615,00 крб.

09 лютого 2018 року позивач звернувся до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з заявою про здійснення перерахунку його пенсії відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 30.01.2018 за №22.

18 лютого 2018 року позивач отримав рішення ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18.02.2018 за №06, відповідно до якого йому було відмовлено у здійсненні перерахунку його пенсії, у звязку з не наданням первинних документів, які б підтверджували виплату ОСОБА_1 премії у сумі 615,00 крб., зазначеної в довідці про грошове забезпечення від 30.01.2018 за №22.

Не погоджуючись з розрахунком його грошового забезпечення, зазначеного в довідці від 30.01.2018 за №22, а також вважаючи рішення пенсійного органу від 18.02.2018 за №06 протиправним, необґрунтованим та безпідставним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як убачається з письмових пояснень позивача, зазначених у позовній заяві, розрахунок його грошового забезпечення, як лейтенанта внутрішньої служби за роботу в третій зоні небезпеки в період 26 квітня 1986 року у місті Припять повинен обраховуватись з:

- посадового окладу за звання за вислугу років у сумі 215,25 крб.;

- денної тарифної ставки квітень 1986 року у сумі 215,25 крб. : 30 днів = 7,18 крб.;

- подвійної оплати праці 7,15 крб. х 2 = 14,36 крб.;

- оплати праці за дні роботи в третій зоні небезпеки 14,36 крб. х 5 (кратність) = 71,8 крб.;

- премії за роботу в зоні відчуження 26.04.1986 у сумі 615,00 крб.;

- одноразової винагороди за гранично отриману дозу радіації у сумі 1000 крб.;

- добових за 26.04.1986 у сумі 3,5 крб.;

- коштів на харчування у сумі 2,85 крб.,

та разом складати, для визначення його пенсії, 1701,51 крб. (14,36 + 71,8 + 615,00 + 1000,00 + 3,5 + 2,85).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

З 01 січня 2012 року набула чинності ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає проведення перерахунків та осучаснення пенсії для осіб, що брали участь у ліквідації наслідків аварії у 1986-1990рр. і були визнані інвалідами.

Зазначеною постановою було затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Цією постановою також задекларовано положення про те, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986-1990рр., у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач на час, коли відбулася аварія на Чорнобильській АЕС, працював інспектором Державного пожежного нагляду в Самостійній воєнізованій пожежній частині № 5 міста Фастів у званні лейтенанта внутрішньої служби, був направлений у відрядження до зони відчуження Чорнобильської АЕС, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи 26 квітня 1986 року у тридцяти кілометровій зоні відчуження (третя зона небезпеки).

Абзацом другим пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.86 р. № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і оплати праці Чорнобильської атомної електростанції» військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСС, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обовязки в зоні Чорнобильської АЕС, передбачалося виплачувати посадові оклади та оклади за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі, так як норми Кодексу законів про працю Української PCP на працівників органів внутрішніх справ не поширювалися в тому числі й щодо режиму робочого часу, додаткової оплати за роботу у вихідні, святкові й неробочі дні, надурочні та нічні години тощо.

ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 23.05.1986 № 1031-рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

Тобто заробітна плата позивача повинна була бути подвійною за 26.04.1986, та розраховуватись таким чином: 215,25 крб. (посадовий оклад за званням з вислугою років) : 30 (днів в квітні місяці) = 7,18 крб. (денна тарифна ставка) х 2 (подвійна оплата праці) = 14,36 крб. середній заробіток за день роботи (служби) в зоні відчуження.

Також розпорядженням ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс були встановлені зони небезпеки, де оплата праці працівників, розташованих в межах 30-км зони Чорнобильської АЕС, розділеної на III, II, І зони небезпеки, оплачуються відповідно у 5,4,3-кратному розмірі таких ставок (посадових окладів).

Судом установлено, що ОСОБА_1, 26.04.1986 перебував у 3 зоні небезпеки, таким чином кратність розміру ставки його посадового окладу становить 5.

Таким чином оплата праці за день роботи (служби) позивача в зоні відчуження 26.04.1986 повинна становити 71,8 крб. (14,36 крб. (середній заробіток за день роботи (служби) в зоні відчуження) х 5 (кратність)).

Згідно Наказу МВС СРСР від 26.05.1986 № 0149, на підставі розпорядження ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс, всім особам, які при виконанні завдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС отримали граничну допустиму дозу радіоактивного опромінення (більше 25 бер), виплачується одноразова грошова винагорода в розмірі трьох місячних окладів грошового утримання по посаді і спеціальному званню.

Основні дозові межі радіоактивного опромінення встановлені статтею 5 Закону України «Про захист людини від впливу іонізуючого випромінювання» від 1998 року.

Згідно цієї норми основна дозова межа індивідуального опромінення населення не повинна перевищувати 1 мілізіверта ефективної дози опромінення за рік, при цьому середньорічні ефективні дози опромінення людини, віднесеної до критичної групи, не повинні перевищувати встановленого цією статтею основних дозових меж опромінення незалежно від умов та шляхів формування цих доз.

Стаття 8 цього Закону визначає - якщо протягом перших двох тижнів після аварії ефективна доза опромінення може досягти 50 мілізівертів, здійснюється евакуація людей. Відповідно примітки до частини 1 статті 5 зазначеного Закону 1 мілізіверт дорівнює 0,1 бера.

Отже, отримана позивачем доза радіоактивного опромінення за 26.04.1986 склала 370 мілізівертів (37 бер х 10).

Суд зазначає, що саме через високу дозу опромінення було евакуйовано мешканців міста Припять.

Таким чином, позивач повинен був отримати одноразову грошову винагороду у розмірі 615,00 крб. (95 крб. (посадовий оклад) + 110 (оклад за спеціальним званням) х 3).

ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Української республіканської ради профспілок від 10.06.1986 № 207-7 передбачено виплату добових у розмірі 3,50 крб., а також забезпечення безкоштовним гарячим харчуванням (із розрахунку 2,85 крб. на добу). Кошти на харчування та добові не нараховувались і не виплачувались.

Тобто позивачу за період 26.04.1986 додатково повинно було бути доплачено 3,50 крб., та 2,85 крб. за добові та харчування.

Щодо вимоги позивача про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову винагороду за переопромінення за 1986-1987 роки в 25 бер у сумі 1000 крб. суд зазначає наступне.

Як убачається зі змісту позовної заяви, обґрунтовуючи своє право на отримання вказаної одноразової винагороди позивач посилається на розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року № 1006-р

Проте, суд звертає увагу, що вказаним нормативно правовим актом лише надано дозвіл МВС України перерахувати грошове забезпечення співробітників апарату МВС - учасників ЛНА на ЧАЕС, віднесених до категорії 1, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, за період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу та разом з цим, виплата одноразової винагороди за переопромінення за 1986-1987 роки в 25 бер в тому числі у розмірі 1000 крб. вказаним ОСОБА_4 не передбачена.

Суд зазначає, що відповідно до ОСОБА_4 Міністрів СРСР № 964 рс від 17 травня 1986 року «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати», виплата одноразової винагороди у розмірі до 1000 крб. проводилась за рішенням голови урядової комісії з ліквідації аварії і лише тим працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт та не поширювалась на осіб офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ.

Таким чином, судом не встановлено підстав для зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову винагороду за переопромінення за 1986-1987 роки в 25 бер у сумі 1000 крб., а також включення зазначеної суми у довідку про грошове забезпечення останнього для обчислення пенсії.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що у пункті 3 ОСОБА_3 Міністрів УРСР і УРРПС № 207-7 від 10.06.1986 Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, вирішено виділяти в розпорядження міністерства енергетики і електрифікації СРСР для заохочення працівників підприємств, установ і організацій (незалежно від їх підвідомчої підпорядкованості), які безпосередньо беруть участь в роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, кошти. Розмір премії не повинен перевищувати 400 крб. на місяць (понад встановлені максимальні розміри премії).

Суд також звертає увагу, що у ОСОБА_3 Міністрів УРСР і УРРПС № 207-7 від 10.06.1986 зазначено, що витрати, пов'язані з відрядженням всіх працівників, виробляються понад ліміти на службові відрядження і не обмежуються граничними асигнуваннями на ці цілі.

Отже, з наведеного вбачається, що позивач, виконуючи роботу в зоні відчуження в період 26.04.1986 мав право на отримання премії.

Разом з тим, на підставі наявних у справі доказів, судом встановлено, що позивач такої премії не отримував та вказане грошове забезпечення взагалі не було нараховано ОСОБА_1

Таким чином, оскільки позивач мав право на отримання премії за виконання робіт повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте зазначена грошова винагорода не була нарахована та виплачена позивачу, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобовязання відповідача,- Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за роботу в зоні відчуження в період 26.04.1986 у розмірі 400,00 крб.

У свою чергу, суд зазначає, що позивачем в адміністративному позові не було заявлено позовних вимог про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити йому премію за роботу в зоні відчуження в період 26.04.1986.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необхідність зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу премію в розмірі 400 крб. за роботу в зоні відчуження у період 26.04.1986.

Таким чином, суд вважає, що розрахунок грошового забезпечення лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 за роботу в третій зоні небезпеки за період 26.04.1986 повинен обраховуватись з:

- посадового окладу за звання за вислугу років у сумі 215,25 крб.;

- денної тарифної ставки квітень 1986 року у сумі 215,25 крб. : 30 днів = 7,18 крб.;

- подвійної оплати праці 7,15 крб. х 2 = 14,36 крб.;

- оплати праці за дні роботи в третій зоні небезпеки 14,36 крб. х 5 (кратність) = 71,8 крб.;

- премії за роботу в зоні відчуження 26.04.1986 у сумі 400,00 крб.;

- одноразової винагороди за гранично отриману дозу радіації у сумі 615,00 крб.;

- добових за 26.04.1986 у сумі 3,5 крб.;

- коштів на харчування у сумі 2,85 крб.,

та разом складати, для визначення його пенсії, 1107,51 крб. (14,36 + 71,8 + 615,00 + 400,00 + 3,5 + 2,85).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області видати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з урахуванням недосплаченої суми коштів у сумі 1701,51 крб. підлягають задоволенню частково, а саме в частині нарахування та виплати позивачу: подвійної оплати праці у сумі 14,36 крб.; оплати праці за дні роботи у третій зоні небезпеки 71,8 крб.; одноразової виплати коштів в сумі 615,00 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 370 мілізівертів; премії в розмірі 400 крб. за роботу в зоні відчуження; добові за 26.04.1986 3,5 крб.; кошти на харчування 2,85 крб.

Щодо позовних вимог позивача про визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18.02.2018 № 06, суд зазначає наступне.

Статтею 49 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі- Закон №796-XII) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону №796-XII, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Згідно з приписами статті 57 Закону України №796-XII, обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №1210), згідно якого визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"( далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку №1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Таким чином, розмір пенсії по інвалідності ставиться у залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Згідно з абзацом 4 статті 15 Закону України №796-XII, видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об'єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При цьому, відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з положень пункту 4.3 Порядку №22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Також, необхідно зазначити, що листом Міністерства праці України, Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильський АЕС, Міністерства Фінансів України від 29.10.1992 №09-3751; №1082/3к; №13-412/308 повідомлялось, що вирішення грошових вимог осіб, які в 1986 - 1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і зоні відчуження і їм не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених розмірів, повинно проводитись відповідно до чинного законодавства України. Зазначені витрати здійснюються за рахунок власних коштів підприємства (організації) і компенсації з державного бюджету не підлягають.

ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які зайняті на роботах, що пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища" надано право керівникам міністерств і відомств та їхнім заступникам проводити оплату праці працівників, які зайняті на роботах, що пов'язані з ліквідацією наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, у розмірах, передбачених розпорядженням ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964.

Окрім того, ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031-рс "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС" на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964.

ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964-рс дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь в ліквідації аварії, за погодженням з головою Урядової комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п'ятикратному розмірі в порівнянні з встановленими чинним законодавством нормами, по II зоні - в чотирьохкратному розмірі та в I зоні - у трикратному розмірі.

Судом встановлено, що позивачем було надано ОСОБА_2 об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Київської області для перерахунку пенсії довідку про грошове забезпечення від 30.01.2018 № 22, видану Головним управлінням ДСНС України у Київській області, та ОСОБА_2 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області було відмовлено в перерахунку пенсії позивачу згідно наданої довідки.

Однак, оскільки, судом було частково задоволену позовну вимогу позивача про видачу довідки про грошове забезпечення з урахуванням недосплаченої суми коштів, суд зазначає, що довідка про грошове забезпечення від 30.01.2018 № 22 є недійсною, а отже рішення пенсійного органу від 18.02.2018 № 06 підлягає скасуванню.

За таких обставин, позовна вимога позивача про скасування рішення пенсійного органу від 18.02.2018 № 06 підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про зобовязання Фастівське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням недосплаченої суми коштів у сумі 1701,51 крб. (подвійна оплата праці 7,18 крб. х 2 = 14,36 крб.; оплата праці в третій зоні небезпеки 14,36 крб. х 5 = 71,8 крб.; за роботу в зоні відчуження 26.04.1986 премія в розмірі 615 крб.; одноразова винагорода за гранично отриману дозу радіації 1000,00 крб.; добові за 26.04.1986 3,5 крб.; кошти на харчування 2,85 крб.) та зобовязання Фастівське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області встановити пенсійні виплати з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження з моменту звернення до суду, а саме з 13.06.2018, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтерес юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У цьому контексті, суд зазначає, що зазначені вимоги позивача до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області є передчасними, з наступних підстав.

У відзиві на позовну заяву, пенсійний орган зазначив про відсутності його компетенції у визначенні складових грошового забезпечення позивача. Суд погоджується з такими доводами, адже відповідно до пункту першого Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, всі документи для призначення та перерахунку пенсій готують уповноважені органи міністерств та відомств ( у даному випадку Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області) та передають їх органам, які призначають та перераховують пенсії ( у даному випадку - Фастівське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області).

У цьому контексті суд зазначає, що перерахунок пенсії на підставі довідки та грошового атестату позивача з урахування подвійної оплати праці, оплати праці в третій зоні небезпеки, премії за роботу в зоні відчуження 26.04.1986, одноразової винагороди за гранично отриману дозу радіації, добових за 26.04.1986, коштів на харчування є неможливим, так як включення таких виплат до довідки є предметом даного адміністративного спору, а отже включення перелічених виплат ще не відбулось.

Тобто, враховуючи той факт, що підставою для визначення позивачу грошового забезпечення для призначення пенсії є лише грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення, жоден з яких не містить спірних додаткових виплат, зазначені вимоги позивача до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області є передчасними, оскільки порушення права позивача щодо перерахунку пенсії може мати місце лише у подальшому, після внесення додаткових виплат до довідки, а отже вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Аналогічна позиція викладена у постанові Пленум Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7, зазначивши, що резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Крім того, суд не приймає доводи представника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, зазначені у відзиві на позов, про порушення позивачем строків позовної давності, при зверненні до адміністративного суду з даним позовом, оскільки право позивача на захист своїх прав, виникло з моменту як він про це дізнався, а саме з отримання довідки про грошове забезпечення.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідачами, як субєктами владних повноважень, не було надано суду належних та допустимих доказів, які б спростували всі доводи позивача.

Ураховуючи зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 77, 90, 205, 242 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобовязати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області видати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з урахуванням недосплаченої суми коштів у сумі 1107,51 крб. (подвійна оплата праці 7,18 крб. х 2 = 14,36 крб.; оплата праці в третій зоні небезпеки 14,36 крб. х 5 = 71,8 крб.; за роботу в зоні відчуження 26.04.1986 премія в розмірі 400,00 крб.; одноразова винагорода за гранично отриману дозу радіації 615,00 крб.; добові за 26.04.1986 3,5 крб.; кошти на харчування 2,85 крб).

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18.02.2018 № 06 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.