Справа № 1140/2387/18
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/2387/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.,

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

представник позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємць ОСОБА_3 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Кіровоградській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області про накладення штрафу від 15.08.2018 року №КР1632/392/АВ/ТД-ФС в розмірі 893 520,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, на підставі помилкових висновків про те, що цивільно-правова угода, укладена позивачем та фізичними особами містять ознаки трудових договорів та всупереч Цивільному кодексу України, Кодексу законів про працю України, оскаржуваною постановою застосував штраф в розмірі 893520,00 гривень. Вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню постанова №КР1632/392/АВ/ТД-ФС від 15.08.2018 року.

Ухвалою суду від 29 серпня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено час для виправлення встановлених недоліків.

12 вересня 2018 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду було відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволені посилаючись на обставини зазначені у відзиві. Позиція відповідача вмотивована тим, що прийняття оскаржуваного рішення обумовлено порушенням законодавства, що виявлені під час перевірки, а тому є правомірним та не підлягає скасуванню.

Заслухавши думку сторін та розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що з 25.07.2018 року до 26.07.2018 року інспектором праці ОСОБА_4 проведено інспекційне відвідування у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, за наслідками якої складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № КР1632/392/АВ від 26 липня 2018 року (а.с.17-22).

Перевіркою встановлено, що у підприємця виконують роботи (допоміжна діяльність у тваринництві, комплексне обслуговування обєктів) 7 працівників: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 за договорами цивільно-правового характеру. Факти, що були перевірені під час інспекційного відвідування свідчать про наявність саме трудових відносин, а не цивільно-правових між працівниками та ФОП ОСОБА_3

Все вищевикладене свідчить про порушення вимог ст.24 КЗпП України, якою передбачено, що працівник не можу бути допущений до роботи без укладення трудового договору.

26 липня 2018 року відповідачем винесено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 припис за № КР1632/392/АВ/П яким приписано позивачу усунути вказані порушення вимог частини 1, 2 статті 24 та частини1 статті 21 Кодексу законів про працю України (а.с.15).

15 серпня 2018 року Управлінням Держпраці у Кіровоградській області уповноваженими посадовими особами винесено постанову про накладення штрафу за № 1632/392/АВ/ТД-ФС якою у відповідності до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, за порушення вимог передбачених ст.21 та ст. 24 Кодексу законів про працю України, фактичний допуск до роботи без укладення трудового договору восьми працівників, застосовано до ФОП ОСОБА_3 штраф в розмірі 893,520,00 гривень (а.с.14).

Відповідно ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частинами 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні контракту.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст.. 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Цивільно-правовий договір це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

У відповідності до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1). Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони (частина 2). Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (частина 3). До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів (частина 4).

Відповідно частин 1, 2 статті 928 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суд зазначає, що основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Судом встановлено, що 01 квітня 2018 року ФОП ОСОБА_3 Анатолій було укладено цивільно-правові договори з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а.с. 24, 28, 31, 35, 39, 43, 47, 51). Предметом яких являлось зобовязання виконати комплексне обслуговування обєктів в строк з 01.04.2018 року по 30.06.2018 року.

Відповідно змісту договорів вони не носять характеру трудового договору і на них не поширюється дія норм трудового законодавства.

Згідно умов договорів за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду за актами виконаних робіт. Акт про надані послуги підписується сторонами по факту надання послуг. Оплата виконується на пізніше пяти днів з дня прийняття замовником роботи за акт виконаних робіт.

Суд зазначає, що Акти приймання-передачі виконаних робіт були додані позивачем до матеріалів справи та надавались відповідачеві під час перевірки (а.с.25-27, 29-30, 32-34, 36-38, 40-42, 44-46, 48-50, 52-53)

З вище зазначеного випливає, що предметом договорів було виконання працівниками певного визначеного обсягу роботи, за наслідками виконання якої замовник зобовязувався оплатити виконавцеві виконану ним роботу, тобто, предметом є кінцевий результат, а не процес праці. Метою цих договорів є отримання певного матеріального результату. За цими договорами працівники не підпорядковувались правилам внутрішнього трудового розпорядку, вони самі організовували свою роботу і виконували її на власний ризик, трудові функції виконували разово, так як після закінчення виконання визначеного завдання, вказаним договором, трудова діяльність робітників з позивачем припинялась.

Суд зазначає, що у правовідносинах між позивачем та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 містяться ознаки характерні саме цивільно-правовим відносинам між роботодавцем та найманими працівниками, встановлено визначений обсяг виконання робіт та її кінцевий результат.

За таких обставин, за своїм змістом договори, що було укладено позивачем, є цивільно-правовими договорами, а висновки відповідача про наявність у них ознак трудового договору та порушення позивачем вимог статей 21 та 24 Кодексу законів про працю України, є помилковими.

Враховуючи, що суд встановив відсутність порушення статей 21 та 24 Кодексу законів про працю України при оформленні відносин з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, тобто відсутність факту допуску працівників до роботи без належного оформлення трудових договорів, а також відсутність підстав для застосування штрафів, передбачених статтею 265 Кодексу законів про працю України, то винесена постанова № КР1632/392/АВ/ТД-ФС від 15.08.2018 року є протиправною та такою що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд присуджує на користь позивача всі здійснені, документально підтверджені, витрати по сплаті судового збору у розмірі 8810,00 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.3, 77).

Керуючись ст.,ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В и р і ш и в

Позовні вимоги ОСОБА_3 (вул. Іоанна Богослова, 19, Голованівськ, Кіровоградська область, 26500, ідент. номер НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Кіровоградській області (вул. Дворцова, 24, п/с 1/37, Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ) про визнання протиправним та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області про накладення штрафу від 15.08.2018 року №КР1632/392/АВ/ТД-ФС в розмірі 893 520,00 грн.

Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 8810,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Кіровоградській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Дата складання та підписання рішення в повному обсязі 22 жовтня 2018 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_12