Справа № 1540/3599/18
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3599/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі у складі

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Левчук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЗ ГРУП» (вул. Шевченка, 7А, оф. 45А, м. Чорноморськ, 68000) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вул. Семінарська,5 м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «САЙЗ ГРУП» (далі ТОВ «САЙЗ ГРУП») з позовом (а.с.6-11) до Головного управління ДФС в Одеській області (далі ГУ ДФС), в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.04.2018 року №, №, №.

Позивач зазначив, що рішення, які оспорюються прийняті на підставі ОСОБА_4 планової перевірки №370/15-32/4-05/40585398 від 27.02.2018 року, згідно з висновком якого ТОВ «САЙЗ ГРУП», на думку ГУ ДФС, порушено п.п.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.1, ст.44, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5 ст.198 ПКУ, в результаті чого встановлено: - завищення рядку 9 Декларації Усього податкових зобовязань на суму 364500 грн.; - завищення рядку 17 Декларації Усього податкового кредиту на суму 378946 грн.; -завищення рядку 21 Декларації Сума відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 14446 грн.

Вказані порушення на думку перевіряючих відбулись в результаті здійснення операцій з реалізації товару - Шкіра композиційна на основі шкіряних колагенових волокон, у рулонах завширшки 1,4 - 1,5 м. по контрагенту ТОВ «Авантаж Інспект».

Позивач вважає, що висновки ОСОБА_4 перевірки не відповідають вимогам чинного законодавства, не ґрунтуються на обєктивних даних, а містять лише припущення, що є недопустимим.

Між тим, згідно Договору купівлі - продажу № 0108/2017 від 01.08.2017 року укладеного ним з ТОВ Авантаж Інспект (Покупець), Продавець зобовязується продати, а Покупець прийняти та оплатити ТМЦ у кількості та за цінами згідно виписаних накладних.

Пунктом 4.1 даного Договору сторони погодили, що якість усього Товару, що поставляється Договором, має відповідати ДСТУ і ТУ. На виконання умов Договору № 0108/2017 у перевіряємому періоді продавцем здійснено постачання Товару на підставі видаткових накладних №2 від 23.08.2017 року, №3 від 01.09.2017 року, №4 від 95.09.2017 року. Вартість придбаного товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Перевезення здійснювалось ФОП ОСОБА_5 Товар прийнятий відповідальною особою вантажоодержувача директором ТОВ «Хедвей Абсолют» ОСОБА_4

Жодного порушення норм ПКУ при формуванні податкового кредиту по взаємовідносинам з вказаними контрагентами не допущено. Обовязковою умовою при обчисленні обєкта оподаткування є здійснення господарських операцій в межах провадження господарської діяльності та підтвердження їх здійснення відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Не зазначення в ТТН типу автомобіля, не може слугувати підставою для висновку щодо неможливості підтвердження факту перевезення вантажу. Окремі недоліки (формальні помилки) в оформленні первинних документів не спростовують наявності відповідних господарських операцій. Відсутність окремих реквізитів первинних документів не означає їх дефективність.

Крім того, первинним документом бухгалтерського обліку, в даному випадку є видаткова накладна, на підставі якої товар переданий від Продавця до Покупця.

В ОСОБА_4 перевірки контролюючим органом, зазначається, що ним не надано інформацію щодо сертифікації Товару. Проте найменування такого товару (Шкіра композиційна на основі шкіряних колагенових волокон) відсутнє у переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженому Наказом Держспоживстандарту України № 28 від 01.02.2005 року (який був чинний на момент здійснення господарських відносин). Податковим органом не зазначено, яку саме норму закону порушено Товариством та чим передбачено, що Товар підлягає сертифікації в Україні з виданням відповідних сертифікатів якості.

Висновок ГУ ДФС про проведення транзитних, фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди, є лише домислами, які не підтверджуються жодним документом. Водночас платник податку не повинен для підтвердження реальності господарської операції надавати вигадані або надумані фіскальним органом документи, якщо такі документи не передбачені діючим законом.

ТОВ «САЙЗ ГРУП» не погоджується з висновком податкового органу про завищення податкового кредиту за період з 01.08.2017 року по 31.10.2017 року, оскільки у перевіряємому періоді ним імпортовано Товар (шкіра композиційна на основі іряних колагенових волокон, у рулонах завширшки 1,4-1,5 для оббивки меблів -37120 пог.м.) на підставі контракту №2017 від 21.06. 2017 року укладеного з LOGIMAX TRANS AG. Поставка Товару здійснювалася на умовах СРТ - ОСОБА_3 згідно Правил Інкотермс 2010.

Ввезення Товару на митну територію України, підтверджується ВМД від 12.08.2017 року № 500020/2017/002611 та ВМД від 23.09.2017 року № 500020/2017/003368 в режимі імпорту (ІМ40).

Згідно з п. 201.12 ст. 201 ПКУ при ввезенні товарів на митну територію України документом, посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається МД, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені, зокрема, МД.

Позивач зазначив, що він, сплативши ціну товару, ПДВ, митні платежі, та оформивши ВМД, своєчасно задекларував свої податкові зобов'язання, а тому висновки податкового органу викладені в ОСОБА_4, не ґрунтується на нормах податкового законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.102-105) та зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняти на підставі акту перевірки від 27.02.2018 року. Представник не заперечував, що перевіряючими встановлено, що позивач імпортував товар (шкіра композиційна) згідно ВМД на підставі контракту. Суми ПДВ включено до складу податкового кредиту за перевіряємий період, які відповідають даним декларації з ПДВ за відповідний період. А також на підставі договору з ТОВ «Авантаж Інспект» позивач поставив товар (шкіра композиційна) на адресу вказаного контрагента. Виписані податкові накладні, суми ПДВ віднесені позивачем до податкових зобовязань.

Разом з тим, перевіркою встановлено, що згідно із вищевказаними договорами ТОВ «САЙЗ ГРУП» у перевіряємому періоді до складу податкових зобов'язань та податкового кредиту віднесено ПДВ з вартості придбаної та реалізованої шкіри щодо відсутні сертифікати якості шкіри, сертифікати походження, відсутні документи складського обліку.

У наданих до перевірки товарно-транспортних накладних не вказано тип автомобіля за допомогою якого перевозився вантаж, довіреність на отримання товару.

У ході проведення перевірки довіреній особі керівника ТОВ «САЙЗ ГРУП» ОСОБА_3 було вручено запит про надання документів (копій документів), а саме: сертифікатів походження товару, контракту з нерезидентом, пояснення та копії документів щодо розвантаження товару, документи складського обліку товару, акти заміру (зважування), довіреність на одержання цінностей, зазначити матеріально відповідальних осіб на складі, які розвантажували імпортований товар та завантажували товар контрагенту ТОВ «Авантаж Інспект», реєстр складських документів за період з 01.08.2017 по 31.10.2017 року, картку обліку рахунку б/о № 10 основні фонди», перелік основних фондів та отримано відповідь, якою відмовлено в наданні пояснень та копій документів.

Таким чином, на підставі зазначеного вище, контролюючим органом встановлено відсутність реальності здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентами постачальником та покупцем за перевіряємий період.

Представник відповідача зазначив, що платник податків повинен бути розумним та обачливим при виборі контрагента. Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів, що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства. Отже заходи, спрямовані на отримання витягу з Єдиного державного реєстру та інших документів реєстраційного характеру, не є достатніми, так отриманні платником відомості не дозволяють кваліфікувати контрагента як добросовісного партнера, що гарантує виконання своїх зобовязань через уповноважених представників.

Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобовязань та провадження необґрунтованих виплат.

Представник відповідача вважає, що з огляду на вищенаведені фактичні обставини ГУ повністю правомірно було винесено податкові повідомлення рішення.

Представник позивача подав відповідь на відзив (а.с.163-166), зазначивши, що відповідачем не спростовані доводи позову. Відповідачем не надано жодного доказу, який би свідчив про недостовірність, неповність та (або) суперечливість відомостей зазначених в наданих ТОВ «САЙЗ ГРУП» документах, а також жодним судом не встановлено нікчемність правочинів та (або) недійсність документів, які містять відомості, за період, що перевірявся відповідачем.

Відтак, відповідач приходить до висновку про відсутність реальності господарської діяльності ТОВ «САЙЗ ГРУП» тільки на підставі не включення, на його думку, повної інформації до первинних документів та відсутність документів, які не передбачені законодавством України для виду товару який був предметом господарської діяльності.

Ухвалою суду від 23.07.2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження по справі, витребувані докази, призначене підготовче засідання (а.с.2-4).

Ухвалою суду від 18.09.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 17.10.2018 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції з посиланням на доводи викладені у позові, відзиві на позов, відповіді на відзив.

Судом встановлено, що ТОВ «САЙЗ ГРУП» зареєстровано 21.06.2016 року. Знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби з 21.06.2016 року, є платником ПДВ (а. с. 88-94, 141-153).

До ГУ ДФС 01.11.2017 року надійшов лист ДФС України «Щодо організації відпрацювання субєктів господарювання», в якому зазначено, що ТОВ «САЙЗ ГРУП» згідно проведеного аналізу підпадає під категорію платників імпортера, зовнішньоекономічна діяльність якого підпадає під категорію ризикових операцій, а саме протягом серпня-жовтня 2017 року ТОВ імпортувало товари широкого споживання на загальну суму 7,5 млн гривень. В ході проведеного аналізу діяльності підприємства на підставі інформації з баз даних ДФС виявлено часткову реалізацію імпортованого товару протягом серпня-жовтня 2017 року. З метою зясування фактів наявності ввезених та реалізованих товарів необхідно забезпечити комплекс заходів в рамках Алгоритму дій посадових осіб територіальних підрозділів ДФС щодо відпрацювання можливих порушень при подальшому переміщенні на митній території України, затвердженого наказом №158. За результатами проведеного поглибленого аналізу необхідно вирішити питання щодо подальшого вжиття контрольно-перевірочних заходів відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.138-139).

ГУ ДФС направило позивачу лист від 04.12.2017 року «Щодо надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень», в якому зазначило, що відповідно до абз.3 п.73.3 ст.73 ПКУ та на підставі інформації отриманої від ДФС України, ГУ ДФС встановлено факти документально оформлених нереальних (проведені з порушенням законодавства) господарські операції з постачання товарів (взуття), оскільки відсутнє реальне (законне) введення в обіг при первинному продажі ідентифікованих товарів, в результаті чого за серпень-жовтень 2017 року у ТОВ «САЙЗ ГРУП» виявлена недостовірність даних, що містяться в податкових деклараціях, що є підставою для надання запиту.

ГУ ДФС просило надати інформацію та її документальне підтвердження, які стосуються господарських відносин з контрагентами постачальниками та контрагентами-покупцями у серпні-жовтні 2017 року в частині реалізації товару (а.с.136-137).

17.01.2018 року подана доповідна записка на імя начальника ГУ ДФС від управління аудиту, в якому зазначено, що ТОВ «САЙЗ ГРУП» перебував у господарських відносинах з ТОВ «Авантаж Інспект» у серпні жовтні 2017 року. На податкову адресу ТОВ «САЙЗ ГРУП» 04.12.2017 року відправлений запит щодо надання пояснень та документів по взаємовідносинам з ТОВ «Авантаж Інспект» за період серпень-жовтень 2017 року. Документи на запит не надані, у звязку з чим запрошений дозвіл на проведення перевірки на підставі пп.78.1.4 п.78 ст.78 ПКУ (а.с.134).

13.02.2018 року ГУ ДФС виданий наказ №963 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «САЙЗ ГРУП», » щодо проведення перевірки позивача на підставі пп.78.1.4 п.78 ст.78 ПКУ з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні господарських взаємовідносинам з ТОВ «Авантаж Інспект» за період з 01.08.2017 року по 31.10.2017 року (а.с.133).

14.02.2018 року видані направлення на перевірку посадовим особам ГУ ДФС, які предявлені директору ТОВ «САЙЗ ГРУП» та вручена копія наказу (а.с.132-133).

Згідно з актом перевірки №370/15-32/4-05/40585398 від 27.02.2018 року перевірка проводилась з 14.02.2017 року по 20.02.2017 року (п.2.1 розділу 2 ОСОБА_4). Проте судом встановлено, що вказані відомості є невірними, оскільки перевірка позивача проводилась з 14.02.2018 року по 20.02.2018 року, за результатами якої складений ОСОБА_4 №370/15-32/4-05/40585398 від 27.02.2018 року «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «САЙЗ ГРУП», з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Авантаж Інспект» () за період з 01.08.2017 року по 31.10.2017 року» (а.с.12-37). Також у вступній частині акту невірно зазначена дата наказу на перевірку та направлень, а саме зазначений 2017 рік замість 2018 (а.с.12)

В акті вказано, що в ході проведення перевірки довіреній особі керівника ТОВ «САЙЗ ГРУП» ОСОБА_3 19.02.2018 вручено запит про надання документів (копій документів), а саме: сертифікати походження товару, контракт з нерезидентом. Отримано відповідь 20.02.2018 року №20/02-2018/2, якою відмовлено в наданні пояснень та копій документів.

Також, довіреній особі керівника ТОВ «САЙЗ ГРУП» ОСОБА_3 в ході проведення перевірки 20.02.2018 року о 13.09 години вручено запит про надання документів (копій документів), а саме: надання пояснення та копії документів щодо розвантаження товару, якій надійшов на склад підприємства за адресою: м. Іллічівськ, с. Малодолінське, вул. Паромна.1 по ГТД від 12.08.2017 №50020/2017/002611, від 23.09.2017 №500020/2017/003368, документи складського обліку товару; заміру (зважування), довіреність на одержання цінностей, зазначити матеріально відповідальних осіб на складі, які розвантажували імпортований товар та завантажували товар контрагенту «Авантаж Інспект», реєстр складських документів за період з 01.08.2017 року по .10.2017 року. Отримано відповідь 20.02.2018 року №20/02-2018/2, якою відмовлено в надані документів (а.с.20).

Згідно з копією запиту від 19.02.2018 року перевіряючими зазначено про необхідність надання документів до 20.02.2018 року до 15.00год. контракт від 21.06.2017 року, сертифікати походження товару. Пояснення та документи необхідно надати до ГУ ДФС за адресою м. Одеса, Французький бульвар,7, каб.218 (а.с.124).

ТОВ «САЙЗ ГРУП» на вказаний запит надало лист на дві адреси (вул. Семінарська,5 та Французький бульвар,7, каб.218), в якому зазначило, що платник податків відповідно до п.85.2 ст.85 ПКУ зобовязаний надати посадовим особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать до предмету перевірки. Такий обовязок не пов'язаний з оформленням додаткових запитів. У звязку з проведенням перевірки за період з 01.08.2017 року по 31.10.2017 року ТОВ «САЙЗ ГРУП» було надано контролюючому органу пояснення та всі оригінали та копії документів, що повязані з предметом перевірки, та складений акт надання документів, в якому є перелік документів. Також ТОВ «САЙЗ ГРУП» повідомило, що направлений запит складено з порушенням вимог законодавства, та воно вважає його таким, що направлений з перевищенням повноважень, та містить ознаки втручання у господарську діяльність (а.с.121-122).

Запит перевіряючих про надання документів від 20.02.2018 року довіреній особі керівника ТОВ «САЙЗ ГРУП» ОСОБА_3 вручено о 13.09 години. В запиті зазначений перелік документів, які необхідно надати до 17.00год. 20.02.2018 року (а.с.123).

ТОВ «САЙЗ ГРУП» на вказаний запит подало лист, в якому ще раз повідомив про надання всіх документів що стосуються предмету перевірки та повязані з обчисленням та сплатою податків. ТОВ «САЙЗ ГРУП» зазначило у листі, що вимагаючи надання копій документів під час перевірки фіскальний орган в силу п.85.4 ст.85 ПКУ зобовязаний аргументувати у звязку з якими порушеннями вимагаються копії, оскільки відповідне право контролюючим органом може бути реалізовано виключно щодо документів, що свідчать про приховування (заніження) обєктів оподаткування, несплату податків, зборів (а.с.119-120).

27.02.2018 року перевіряючими складений ОСОБА_4 №262/15-32-14-05 «Про ненадання документів», в якому зазначено, що станом на 27.02.2018 року документи на запити від 19.02.2018 року та від 20.02.2018 року не надані. У вказаному акті також невірно зазначені дати наказу на перевірку та направлення, замість 2018 року - 2017рік (а.с.116).

На підставі ОСОБА_4 перевірки №370/15-32/4-05/40585398 від 27.02.2018 року контролюючим органом прийняте податкові повідомлення - рішення від 18.04.2018 року

№ форми «Р1» про зменшення суми податкового зобовязання та зменшення суми податкового кредиту за платежем податок на додану вартість за податкові періоди серпень, вересень, жовтень 2017 року;

№ про застосування штрафної (фінансової) санкції у сумі 510грн;

№ форми «В4» про застосування штрафних санкцій у сумі 14446,00грн за платежем податок на додану вартість (а.с.38-40).

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Рішенням про результати розгляду скарги від 06.07.2018 року скарга залишена без задоволення (а.с.82-85).

У висновку ОСОБА_4 перевірки №370/15-32/4-05/40585398 від 27.02.2018 року щодо підстав прийняття оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «САЙЗ ГРУП» п.п.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.1, ст.44, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5 ст.198 ПКУ.

Стаття 16 ПКУ визначає обовязки платника податків, зокрема, платник податків зобов'язаний забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обовязку, протягом строків, установлених цим Кодексом (пп.16.1.12).

Пунктом 44.1 ст. 44 ПКУ встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Стаття 185 ПКУ визначає об'єкт оподаткування ПДВ, яким є операції платників податку, зокрема, з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України.

Відповідно до п.188.1 ст.188 ПКУ база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно з п. 198.1, п.198.2,198.3 ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.5 ст. 198 ПКУ визначений обовязок платника податків нарахувати податкові зобовязання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189 ст.189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість.

Порушення вказаних норм ПКУ згідно з висновками ОСОБА_4 перевірки призвели до: - завищення рядку 9 Декларації Усього податкових зобовязань на суму 364500 грн.;- завищення рядку 17 Декларації Усього податкового кредиту на суму 378946 грн.; -завищення рядку 21 Декларації Сума відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 14446 грн. , що стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Вказані порушення згідно з актом перевірки відбулись у період з 01.08.2017 року по 31.10.2017 року по господарським відносинам з ТОВ «Авантаж Інспект».

Дослідивши акт перевірки, надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивач довів необґрунтованість висновків ОСОБА_4 перевірки та відповідно неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. При цьому суд виходить з наступного.

За результатами перевірки посадовими особами контролюючого органу наданих позивачем до перевірки документів в ОСОБА_4 перевірки щодо контрагента ТОВ «Авантаж Інспект» зазначено, що господарськи операції відображені у бухгалтерському обліку позивача за відповідний період, попередню сплату за товар відображено на рахунку №631; списання товару відображено по рахунку 281; виписані видаткові накладні, товарно-транспортні накладні; суми податку за зазначеним контрагентом включено до складу податкових зобовязань за перевіряємий період, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ, даним декларації з ПДВ за відповідний період.

Також в ОСОБА_4 перевірки не заперечується, що реалізований на адресу ТОВ «Авантаж Інспект» товар шкіра композиційна на основі шкіряних колагенових волокон, у рулонах завширшки 1,4-1,5 для оббивки меблів, було придбано у імпортера згідно ВМД. Отримання продукції також відображено у бухгалтерському обліку позивачу у повному обсязі.

Не зважаючи на вказані обставини, наявність відповідних первинних документів, перевіряючи в ОСОБА_4 перевірки зазначають, що ними вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, з метою штучного формування податкових зобовязань та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

ОСОБА_6 перевірки встановлено, що перевіряючи свої висновки ґрунтують на деяких недоліках ТТН, зокрема зазначають, що не зазначений тип автомобіля, а також на тому, що позивачем не надана, у тому числі на запит контролюючого органу, інформація щодо сертифікатів якості, сертифікатів походження шкіри, довіреності, документи складського обліку шкіри, договір на придбання (оренду) транспортних засобів, пояснень яким чином навантажувався та розвантажувався товар.

Судом встановлено, що не заперечується в ОСОБА_6 перевірки, що позивач ТОВ «САЙЗ ГРУП» на підставі контракту №2017 від 21.06. 2017 року укладеного з LOGIMAX TRANS AG імпортувано Товар, у тому числі шкіра композиційна на основі іряних колагенових волокон, у рулонах завширшки 1,4-1,5 для оббивки меблів -37120 пог.м. Поставка Товару здійснювалася на умовах СРТ - ОСОБА_3 згідно Правил Інкотермс 2010.

Ввезення Товару на митну територію України, підтверджується ВМД від 12.08.2017 року № 500020/2017/002611 та ВМД від 23.09.2017 року № 500020/2017/003368 в режимі імпорту (ІМ40). Вказані операції відображені в бухгалтерському обліку позивача.

Позивачем також було укладено з ТОВ «Авантаж Інспект» договір купівлі-продажу №0108/2017 від 01.08.2017 року , відповідно до якого позивач зобовязується продавати на адресу ТОВ «Авантаж Інспект» товар - шкіру композиційна на основі іряних колагенових волокон, у рулонах завширшки 1,4-1,5 для оббивки меблів.

Вказаний договір сторонами був виконаний.

На виконання умов Договору позивачем здійснено постачання Товару на підставі видаткових накладних: № 2 від 23.08. 2017 року, №3 від 01.09. 2017 року, №4 від 05.09.2017 року. Вартість придбаного товару сплачена покупцем в повному обсязі.

У відповідності до листа ТОВ «Авантаж Інспект» та на підставі п.5.1 Договору купівлі-продажу № 0108/2017 від 01.08.2017 року, позивачем відвантажено Товар на імя ТОВ «Авантаж Інспект».

Вказаним листом ТОВ «Авантаж інспект» повідомило позивача про доручення на перевезення товару ФОП ОСОБА_5 та розвантаження його за адресою Вінницька область, Вінницький район, с.Писарівка, вул. Немирівське шосе 32/37, для зберігання ТОВ «Хедвей Абсолют», що в свою чергу узгоджується з відомостями в ТТН.

Перевезення Товару підтверджується товарно-транспортними накладними: №2308/17S від 23 серпня 2017 року, № 0109/17S від 01.09.2017 року, № 0509/17S від 05.09.2017 року.

Перевезення здійснювалося ФОП ОСОБА_5, посвідчення водія №ААК 085298, автомобіль NISSAN, державний № 78140ВІ. Послуги із перевезення замовлялись Покупцем - ТОВ «Авантаж Інспект». Товар прийнятий відповідальною особою вантажоодержувача - директором ТОВ «Хедвей Абсолют» ОСОБА_4

Таким чином, наявні всі первинні документи, що підтверджують здійснення господарської операції.

Сама господарська операція здійснена та відображена в бухгалтерському обліку позивача.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-ХІV).

Відповідно до статті 1,8 цього Закону бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Акт перевірки не містить обставин з відповідними доказами, що господарська операція не відбулась, не настали зміни майнового стану платника податків за результатами її здійснення, та відповідно позбавлення права на податковий кредит позивача при вказаних обставинах порушують його майнові права.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку №727, факти виявлених порушень законодавства з питань податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно. Відповідно до п.4 розділу ІІІ Порядку описова частина акту перевірки у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення повинна містити чітко викладений зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, та зазначення первинних документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Висновки контролюючого органу фактично ґрунтуються лише на деяких недоліках первинних документів та ненадання сертифікату відповідності щодо проданого товару. Проте такі порушення не можуть бути підставою для нарахування податкових зобовязань у разі фактичного здійснення господарської операції та відображення її в бухгалтерському та податковому обліку.

Суд вважає, що податковий орган не довів, склад податкових правопорушень через недоліки товарно-транспортних накладних.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні спірних правовідносин по даній справі суд враховує висновки Верховного Суду викладені у постанові від 04.09.2018 року по справі №818/1249/17, в який Верховний Суд зазначив, що з точки зору оцінки спірних податкових правопорушень є правильним висновок суду, який вирішив спірні правовідносини, що документи, які підтверджують якість придбаного товару (сертифікати якості, паспорта якості тощо) не є первинними бухгалтерськими документами і їх відсутність у покупця продукції не є підставою стверджувати про нереальність господарських операцій та їх фактичну відсутність.

Також Верховний Суд вказав, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що з Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 1762,00грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЗ ГРУП» (вул. Шевченка, 7А, оф. 45А, м. Чорноморськ, 68000, ) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вул. Семінарська,5 м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення від 18.04.2018 року № форми «Р1» про зменшення суми податкового зобовязання та зменшення суми податкового кредиту за платежем податок на додану вартість за податкові періоди серпень, вересень, жовтень 2017 року; № про застосування штрафної (фінансової) санкції у сумі 510грн.; № форми «В4» про застосування штрафних санкцій у сумі 14446,00грн за платежем податок на додану вартість.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЗ ГРУП» судовий збір у розмірі 1762,00грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.