Справа № 808/6942/14
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

16 жовтня 2018 року

справа №808/6942/14

адміністративне провадження №К/9901/8474/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року у складі судді Нечипуренка О.М. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у складі суддів Чередниченко В.Є., Коршуна А.О., Панченко О.М. у справі №808/6942/14 за позовом Фермерського господарства «Маслянка» до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

17 жовтня 2014 року Фермерське господарство «Маслянка» (далі - Господарство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними дій відповідача щодо видання наказу №1450 від 29 серпня 2014 року на проведення позапланової документальної невиїзної перевірки позивача, скасування наказу №1450 від 29 серпня 2014 року на проведення позапланової документальної невиїзної перевірки ФГ "Маслянка", а також визнання неправомірними дії відповідача по складанню висновків акту №1379/22/33571266 від 11 вересня 2014 року "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ФГ "Маслянка" з питань дотримання податкового законодавства при визначенні податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету та правомірності застосування пільг для сільськогосподарських підприємств, які вибрали спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року".

30 жовтня 2014 року позивачем уточнені позовні вимоги шляхом їх збільшення, шляхом подання уточненого адміністративного позову, у якому позивач просив також скасувати рішення податкового органу № 2 від 13 жовтня 2014 року "Про виключення ФГ "Маслянка" () з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування" та зобов'язати його вчинити дії в інформаційній системі Міндоходів України щодо коригування і відновлення сум податкових зобов'язань по податку на додану вартість за жовтень 2012 року, березень 2013 року та жовтень-грудень 2013 року, виписаних 24 податкових накладних з податку на додану вартість на суму 995252,00 грн.

26 листопада 2014 року постановою Запорізького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Мелітопольської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області №2 від 13 жовтня 2014 року "Про виключення ФГ "Маслянка" () з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування" та зобов'язано податковий орган вчинити дії в інформаційній системі Міндоходів України щодо коригування і відновлення сум податкових зобов'язань по податку на додану вартість за жовтень 2012 року, березень 2013 року та жовтень-грудень 2013 року, виписаних 24 податкових накладних з ПДВ на суму 995252,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

25 червня 2015 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Господарства відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить обставини справи, шляхом відтворення значної частини акту перевірки та просить про їх переоцінку.

26 червня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувані матеріали справи №808/6942/14 з Запорізького окружного адміністративного суду.

14 квітня 2016 року Господарством надані заперечення на касаційну скаргу податкового органу до Вищого адміністративного суду України, у яких позивач зазначає, що доводи касаційної скарги знаходяться за межами касаційного перегляду, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

24 січня 2018 року справа №808/6942/14 разом із матеріалами касаційного провадження К/9901/8474/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Господарство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 33571266, перебуває на податковому обліку податкового органу, є платником податку на додану вартість, використовує спеціальний режим оподаткування встановлений для сільхозвиробників.

У вересні 2014 року податковим органом проведено документальну позапланову перевірку Господарства, результати якої викладені в акті перевірки від 11 вересня 2014 року №1379/22/33571266 (далі - акт перевірки), на підставі якого керівником податкового органу прийнято рішення від 13 жовтня 2014 року №2 "Про виключення ФГ "Маслянка" () з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування" та здійснено відповідне коригування в АІС "Податковий блок" АС "Перегляд результатів співставлення" показників податкової звітності Господарства, що відображені в податкових деклараціях з податку на додану вартість за жовтень 2012 року, березень 2013 року, жовтень, листопад, грудень 2013 року.

Склад податкового правопорушення на думку податкового органу полягає в тому, що в наслідок завищення питомої ваги поставлених сільськогосподарських товарів (послуг) до вартості всіх поставлених товарів (послуг), завищення суми позитивного значення з податку на додану вартість за спеціальною декларацією, яка залишається в розпорядженні підприємства та підлягає перерахуванню на спеціальних рахунок, неправомірно виписані 24 податкові накладні за жовтень 2012 року, березень 2013 року, жовтень-грудень 2013 року з податком на додану вартість на суму 995252 грн., по поставкам, які згідно з законодавством звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач на протязі 2012-2013 років здійснював обробку задекларованої землі, використовуючи відповідно до Угод орендовану автотракторну техніку, по бухгалтерському обліку велись всі необхідні проводки, та складались необхідні відомості, акти видачі дизельного палива, шляхові листи, що підтверджують процедуру посіву, обробку (культивацію) посіяної площі сільськогосподарською технікою, внесення добрива та гербіцидів, здійснював збір врожаю, що підтверджується складськими відомостями, статистичною звітністю з показниками засівної площі та отриманого врожаю.

Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідачем не доведені операції звільнення від оподаткування податком на додану вартість за якими складені та виписані 24 податкових накладні. Впродовж розгляду справи не доведено обставин неможливості позивача виростити на землях, що перебували в його користуванні, та зібрати врожай соняшника у обсязі реалізованого ним та обставини придбання позивачем в період 2012-2013 років у невстановлених осіб сільськогосподарської продукції, з метою завищення питомої ваги поставлених сільськогосподарських товарів до вартості всіх поставлених товарів, які не вироблені підприємством на власних або орендованих фондах, в яких питома вага складає не менш 75% вартості всіх товарів, поставлених протягом попередніх 12 місяців.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що первинні документи позивача по процесу вирощування продукції, не були предметом дослідження під час перевірки, внаслідок чого висновок податкового органу про документальне не підтвердження реальності здійснення процесу власного виробництва на задекларованих земельних ділянках є безпідставним.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій висновувалися на системному аналізі частини другої статті 19 Конституції України, пунктів 209.1, 209.6, 209.11 статті 209 Податкового кодексу України та дійшли висновку про недоведеність відповідачем складу податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції встановив, що база даних АІС "Податковий блок" є базою співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту та є одним з програмних продуктів центральної бази даних податкової звітності, що введена в дію з метою проведення перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість, в якій по податковим періодам відображаються показники податкового кредиту та податкових зобов'язань платників податків у розрізі контрагентів на підставі податкової звітності з податку на додану вартість, тобто податкових декларацій з податку на додану вартість з додатками № 5.

Обов'язок платника податків подати декларацію з податку на додану вартість узгоджується з обов'язком податкового органу прийняти таку декларацію та, при відсутності зауважень до її оформлення, відобразити показника цієї декларації у відповідних показниках податкової звітності.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що показники податкового кредиту та податкових зобов'язань конкретного платника податків, які відображаються в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України "Податковий блок" формуються на підставі показників, поданих таким платником податків податкових декларацій з податку на додану вартість з додатком №5 і повинні їм відповідати, внаслідок чого висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін в електронну базу даних АІС "Податковий блок" може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податків зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

За змістом статті 50 Податкового кодексу України внесення змін до податкової звітності вчиняється шляхом подання уточнюючих розрахунків платником податків.

Оцінюючи спір у цій частині суди попередніх інстанцій висновувалися на системному аналізі положень пунктів 54.1, 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, виходячи з якого дійшли висновку про те, що платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, а у випадку заниження або завищення ним суми податкових зобов'язань, обов'язок визначати податкове зобов'язання платника податків або повідомляти про необхідність внесення відповідних змін до податкової звітності покладено на податковий орган шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, при цьому, відповідно до статті 54 цього кодексу підставою для винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення є факт як заниження, так і завищення платником податків грошових зобов'язань з податку (збору), будь-яких інших документальних підстав для виникнення чи зміни податкового обов'язку, в тому числі і у спосіб зменшення розміру грошового зобов'язання з податку і збору, кодексом не передбачено.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що Податковим кодексом України визначені лише дві підстави для коригування даних податкової звітності платника податків, а саме подання платником податків уточнених податкових декларацій та коригування таких даних на підставі податкових повідомлень-рішень податкового органу. Акт перевірки не віднесений законодавцем до тих обставин, котрі зумовлюють зміну розміру грошових зобов'язань з податку і збору, податкового повідомлення - рішення за результатами перевірки не прийнято.

Відтак, у будь-яких інформаційних базах контролюючих органів підлягають відображенню, насамперед, числові показники розміру грошових зобов'язань з податку (збору), що містяться у складених платниками податків документах обов'язкової податкової звітності, поданих платниками податків до територіальних органів доходів і зборів та прийнятих останніми, ці показники є незмінними до моменту узгодженості грошових зобов'язань визначених (збільшених) податковим органом виключно шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення відповідно до статей 54, 58 Податкового кодексу України.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що неправомірність рішення податкового органу "Про виключення ФГ "Маслянка" () з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування", неприйняття за результатами перевірки податкових повідомлень-рішень, відсутність узгоджених податкових зобов'язань обумовлює безпідставність внесення змін до інформаційної системи "Податковий блок" щодо Господарства.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентом позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі №808/6942/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер