Справа № 826/9825/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 жовтня 2018 року № 826/9825/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Патратій О.В., за участі секретаря судового засідання Князєвої А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимал Трейд»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

за участю представників сторін:

позивач: Мішук Я.С.

відповідач: Черевична В.О., Кортуній Н.Д.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимал Трейд» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14 червня 2018 року за формою «ВЗ», яким відмовлено в сумі бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 69 639 118, 00 гривень та визнати погодженою суму бюджетного відшкодування у розмірі 69 639 118,00 грн, на яку було відмовлено в відшкодуванні податку на додану вартість згідно вказаного податкового повідомлення-рішення .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного податкового законодавства України при прийнятті оскаржуваних рішень. Зокрема, на думку позивача, податковим органом не вказано конкретно, які саме норми податкового законодавства було порушено позивачем.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечив повністю, посилаючись на правомірність висновків Акту перевірки № 233/26-15-14-04-01/41583742 від 15.03.2018р.

04.10.2018р. в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти позову заперечив.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що в період з 22 лютого 2018 року по 06.03.2018 року, на підставі наказу ГУ ДФС м. Києва від 15.02.2018 № 2494, відповідно до п.п. 78.1.8, п.78.1 ст. 78 глави 8 Податкового кодексу України (надалі ПК України) було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» (податковий номер 41583742) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2017 року (декларація з ПДВ від 19.01.2018 вх. , уточнюючий розрахунок від 25.01.2018 №, уточнюючий розрахунок від 19.02.2018 № ).

За результатами зазначеної перевірки ГУ ДФС у м. Києві було складено Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» (податковий номер 41583742) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2017 року № 233/26-15-14-04-01/41583742 від 15.03.2018 (надалі за текстом - Акт).

Документальною позаплановою перевіркою встановлено порушення ТОВ «Оптімал Трейд» вимог ПК України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2017 року. Зокрема, на порушення п.200.4 ст. 200 ПУ України ТОВ «Оптімал Трейд» завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2017 у розмірі 122 000 000,00 грн., у зв'язку з чим позивачу відмовлено у наданні суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2017 року у розмірі 122 000 000,00 грн.

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» направив до ГУ ДФС у м. Києві свої заперечення (вих № 62 від 22.03.2018р.), за результатами розгляду яких висновки акту залишені без змін, а заперечення без задоволення.

04 квітня 2018 року, на підставі вказаного Акту перевірки, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві було винесене податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» зменшено суму бюджетного відшкодування у зв'язку з порушенням вимог п.200.4. ст.200 ПК України на 122 000 000,00 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 04.04.2018р. ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» звернулось з скаргою до Державної фіскальної служби України, за наслідками розгляду якої Рішення про результати розгляду скарги Державної фіскальної служби України №20067/6/99-99-11-01-02-25 від 11.06.2018р. податкове повідомлення-рішення від 04.04.2018 № у частині заявленого бюджетного відшкодування з ПДВ сум передплат (авансові платежі) постачальника товарів по яких фактична поставка товарів (послуг) не здійснена - скасоване, а в іншій частині зазначене ППР залишене без змін.

За наслідками вищезазначеного Рішення про результати розгляду скарги відповідачем винесене нове податкове повідомлення-рішення № 30931404 від 14.06.2018р., згідно якого ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» відмовлено в сумі бюджетного відшкодування у зв'язку з порушенням вимог п.200.4. ст.200 ПК України на суму 69 639 118,00 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями та діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено перевіркою та підтверджується матеріалами справи, позивачем було укладено договір від 01.12.2017 № 17/566 з ПАТ «Дніпровський коксохімічний завод» на поставку товарів, а саме: горішок коксовий клас крупності 10-25 мм, марка ГК 3, дрібняк коксовий, марка МК 2, кокс доменний ТОВ «МЕТІНВЕСТ ХОЛДІНГ» марка КДМ1.

Фактична поставка продукції згідно вказаного договору та оплата отриманого товару підтверджується наданими до перевірки документами, а саме: платіжними дорученнями, банківськими виписками, що підтверджують здійснення на 1 027 000 000 грн., у т. ч. ПДВ 171 166 666,7 грн., рахунками, актами приймання - передачі продукції за грудень 2017р. на 547 834 708,48 грн., у т. ч. ПДВ 91 305 784,74 грн.

ТОВ «Оптимал Трейд» включено до розрахунку бюджетного відшкодування з ПДВ операції по ПАТ «Дніпровський коксохімічний завод»:

- по яких здійснено оплату та закрито актами - приймання передачі на 69 639 118 грн.;

- по яких здійснено попередню оплату (авансові платежі), але станом на 31.12.2017 відсутнє фактичне надання/передача послуг/товарів на 52 360 882 грн.

Вподальшому товар, який було придбано у ПАТ «Дніпровський коксохімічний завод» згідно договору від 01.12.2017 № 17/566 та включено позивачем до розрахунку бюджетного відшкодування, було реалізовано на користь ПАТ «ДМК».

Так, згідно договору № 17-1008-02 від 01.12.2017 ТОВ «Оптимал Трейд» поставило ПАТ «ДМК» горішок коксовий клас крупності 10-25 мм, марка ГК 3, дрібняк коксовий, марка МК 2, кокс доменний ТОВ «МЕТІНВЕСТ ХОЛДІНГ» марка КДМ1 на суму 93 131 907,76 грн. ПДВ.

Як встановлено перевіркою, станом на 31.12.2017 згідно pax. 361 рахується дебетове сальдо та відповідно ТОВ «Оптимал Трейд» не відображено в податковій декларації за грудень 2017р. операції по реалізації у зв'язку із застосуванням касового методу ведення податкового обліку відповідно до п. 44 підрозд. 2 розд. XX ПКУ.

Таким чином, за висновком перевіряючих, при відображенні ТОВ «Оптимал Трейд» у декларації за грудень 2017р. від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на 200 469 339 грн. (р. 19 декларації), сума від'ємного значення попередніх та поточного звітного (податкового) періоду, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 нього Кодексу на момент подання податкової декларації у сумі 200 469 339 грн. (р. 19.1 декларації) суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 78 469 339 грн. (р. 21 декларації), бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 122 000 000 грн. (р. 20.2.1 декларації) та у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету у сумі 0 грн. (р. 20.2.2) встановлено порушення.

З огляду на вищевказане податковий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «Оптімал Трейд» п.200.4 ст. 200 ПУ України та завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2017 у розмірі 122 000 000,00 грн., у зв'язку з чим позивачу відмовлено у наданні суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2017 року у розмірі 122 000 000,00 грн.

Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14.1 Податкового кодексу України визначено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу, згідно зі пп. 14.1.179 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно зі п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За змістом п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

- постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

- постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

- ввезення товарів на митну територію України.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з поставки товарів суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно зі п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

У пункті 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6. ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який ідійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Не дає права отримувачу (покупцю) на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту: - відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту (абз. 21 п.201.10. ст.201 ПК України); - складення податкової накладної платником податку, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду (п.201.9. ст.201 ПК України).

З Акту перевірки вбачається, що в ньому відсутні зауваження до податкових накладних взаємовідносинам з контрагентом - постачальником ПАТ «Дніпровський коксохімічний завод» щодо порушення норм ст. 201 ПК України та Порядку заповнення податкових накладних або їх відсутності.

У зв'язку з чим слід дійти висновку, що ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» на підставі п. 198.1, п. 198.2, 198.3, п.198.6 ст.198 ПК України та при наявності податкових накладних, оформлених відповідно ст. 201 ПК України та зареєстрованих в ЄРПН, правомірно скористалось своїм законним правом на включення в податковий кредит суми ПДВ по податковим накладним зазначеного контрагента-постачальника.

Проте, як зазначається в цих же висновках, Товар, що постачався і оплату за який не було проведено, відображаються із застосуванням касового методу ведення податкового обліку відповідно до п.44 підрозділу 2 розділу XX Податкового Кодексу України, а отже датою виникнення податкового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок платника від покупця товарів.

Судом також встановлено, що у пункті 3.19 Акту перевірки зазначено, що станом на дату подання податкової декларації за грудень 2017 за даними системи електронного адміністрування сума ліміту становить 33 803 838 гривень. Проте, відповідно до даних системи електронного адміністрування станом на 19.01.2018 року 12:51:59 сума ліміту становила 225 080 547,79 грн., що підтверджується Квитанцією № 2 до Податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року, в якій значиться сума ліміту у розмірі 225 080 547,79 грн.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з Акту перевірки № 233/26-15-14-04-01/41583742 від 15.03.2018р. та матеріалів справи, за звітний період сума податкових зобов'язань ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» становить 169 126 444 грн., і зазначена сума є підтвердженою під час перевірки співробітниками ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до даних, зазначених в стовпці «З» таблиці, наведеної у пункті 3.16 Акту перевірки.

За звітний період сума податкового кредиту ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» становить 369 595 783грн., і зазначена сума є підтвердженою під час перевірки співробітниками ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до даних, зазначених в стовпці « 5» таблиці, наведеної у пункту 3.16 Акту перевірки.

Враховуючи вищезазначені підтверджені суми, сума, розрахована в порядку 200.1. статті 200 Податкового кодексу України має від'ємне значення у розмірі 200 469 339 грн.

Як встановлено підпунктом «б» пункту 200.4. статті 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Отже зазначена вище сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації становила 225 080 547,79 грн., що підтверджується також даними зазначеними у Квитанції № 2 до Податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року.

Крім того, в Акті перевірки № 233/26-15-14-04-01/41583742 від 15.03.2018р. зазначено відсутність наступних порушень:

- Перевіркою операцій з постачання (експорту, імпорту) послуг порушень не встановлено (пункт 3.6. Акту);

- При перевірці ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» не встановлено порушень при здійснені операцій із попередньої оплати за товарно-матеріальні цінності, (пункт 3.7. Акту);

- Станом на час проведення перевірки за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від'ємного значення, не встановлено включення ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» до складу податкового кредиту за перевіряємий період податкових накладних, які зареєстровані з порушенням терміну у Єдиному реєстрі податкових накладних в перевіряємому періоді. (3.12. Акту);

- За результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від'ємного значення, не встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності, (пункт 3.14.1 Акту).

Отже, як в Акті перевірки так і під час розгляду справи відповідач фактично підтвердив, що порушення в обліку та визначені сум податкового кредиту та податкових зобов'язань у ТОВ «ОПТИМАЛ ТРЕЙД» відсутні. Проте, на думку відповідача, не можна використовувати при розрахунку суми податку відповідно до пункту 200.1. статті 200 ПК України суми податкового кредиту, що виникли з операцій за товаром, який вже був проданий, та якщо суми були сплачені як передплата за товар. Однак навести пряму норму чинного законодавства, в якій зазначено таку заборону, відповідач не зміг.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від № від 14 червня 2018 року належать до скасування.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онерїлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які спростовують встановлені вище факти.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

За таким обставин суд приходить до висновку про неправомірність податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 14 червня 2018 року та необхідність задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовної вимоги про визнання погодженою суму бюджетного відшкодування у розмірі 69 639 118,00 грн., то такий спосіб захисту порушеного права не передбачений частиною 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог (616 700,00 грн. - 1 762,00 грн = 614 938,00 грн.)

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 14 червня 2018 року.

3. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимал Трейд» (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, б. 4; ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 614 938,00 (шістсот чотирнадцять тисяч дев'ятсот тридцять вісім) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій

Дата складання повного тексту рішення - 10 жовтня 2018 року