Справа № 826/16937/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

19 жовтня 2018 року м. Київ № 826/16937/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. ознайомившись із заявою про забезпечення позову

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни в якому просить:

- визнати дії приватного виконавця Шмідт Катерини Валеріївни щодо формування та подачі нею 27 вересня 2018 заявки на реалізацію на електронних торгах державною підприємства «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, ) арештованого нерухомого майна - чотирикімнатної квартири загальною площею 204,10 кв. м, житловою площею 77,20, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1;

- визнати протиправними дії приватного виконавця Шмідт Катерини Валеріївни щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому проваджені, як такі, що були вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

До позовної заяви додано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- заборонити державному підприємству «Сетам» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, ) вчиняти дії з проведення електронних торгів - продажу чотирикімнатної квартири загальною площею 204,10 кв.м., житловою площею 77,20, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зі стартовою ціною 4 491 432.00 грн. реєстраційний номер лота 305463 в Системі електронних торгів арештованого майна, що розміщений на сайті https://setam.net.ua, який здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріусу № 4210 вчиненого 21.03.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на квартиру загальною площею 204.10 кв.м., житловою площею 77.20, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк».

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що у квартирі АДРЕСА_1, електронні торги з реалізації якої призначено на 29.10.2018 року, зареєстровано та проживають окрім ОСОБА_1 двоє неповнолітніх дітей 2007 та 2004 року народження, про що було повідомлено відповідача. Проте, на сайті ДП "СЕТАМ" відсутня будь-яка інформація щодо обмеження використання зазначеної квартири, внаслідок прописки там неповнолітніх дітей.

Реалізація зазначеної квартири на електронних торгах третім особам позбавить позивача та його неповнолітніх дітей права на витребування такого майна (квартири) у її покупців в силу ч. 2 ст 388 Цивільного кодексу України.

Також, позивач вказує, що в порушення ст 57 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем не надано сторонам виконавчого провадження десятиденний строк для оскарження оцінки квартири.

Вказане на думку позивача свідчить на наявність очевидних ознак порушення прав, свобод або інтересів позивача внаслідок реалізації квартири на електронному аукціоні призначеному відповідачем.

Вивчивши заяву про забезпечення адміністративного позову та подані матеріали по справі, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 цього Кодексу).

Згідно з абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. N 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Солом'янської РДА м. Києві у квартирі АДРЕСА_2 також зареєстровані ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач вказує, що іншого нерухомого майна ні він ні неповнолітні діти не мають.

Згідно інформації офіційного сайту системи електронних торгів арештованим майном державного підприємства "СЕТАМ" 28.09.2018 року опубліковано повідомлення про проведення 29.10.2018 року аукціону (торгів) з продажу квартири АДРЕСА_1 зі стартовою ціною 4 491 432, 00 грн реєстраційний номер лота 305463.

Частиною 9 статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Частиною 2 ст. 388 Цивільного кодексу України передбачено, що майно не може бути витребуване у добросовісного набувача, якщо воно передане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до п. 2 розділу ХІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19.09.2016 року №2831/5 підставою для зупинення електронних торгів в цілому або за окремим лотом є рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна.

Згідно з п. 1 ст. З Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від'20.11.1989 p., ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789- XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції «Про права дитини» дає кожній дитині право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальності за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя необхідних для розвитку дитини. Основний документ, який визначає охорону дитинства. Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, - Закон «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 p., норми якого узгоджуються з положеннями Конвенції «П права дитини».

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. З Конвенції ООН про права дитини: Держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних, інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнові стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або які не будь інших обставин.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними, чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судовими, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи, що електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 призначено на 29.10.2018 року, оскільки оформлення права власності на зазначену квартиру за результатом проведених електронних торгів за третіми особами призведе до порушення майнових прав не лише позивача, а й неповнолітніх дітей, які зареєстровані та проживають у вказаній квартирі та фактично унеможливить виконання судового рішення у даній справі, суд вбачає наявними підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

При вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, та її неповнолітніх дітей на захист яких подано адміністративний позов та захист яких стане неможливим.

Вказані заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі "Бендерський проти України", в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити про те, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Також, слід звернути увагу на те, що задоволення заяви у вказаній частині є співмірним заявленим позовним вимогам. В даному випадку, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе вжити заходи забезпечення позову з метою захисту прав та законних інтересів заявника.

При вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів заявника, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 150, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 задовольнити.

До вирішення спору по суті вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони державному підприємству «Сетам» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, код ЄДР 30058500) вчиняти дії з проведення електронних торгів - продажу чотирикімнатної квартири загальною площею 204.10 кв.м., житловою площею 77.20, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зі стартовою ціною 4 491 432,00 грн. реєстраційний номер лота 305463 в Системі електронних торгів арештованого майна, що розміщений на сайті https://setam.net.ua, який здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріусу № 4210 вчиненого 21.03.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на квартиру загальною площею 204.10 кв.м., житловою площею 77.20, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, передбаченими ст. ст. 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко