Справа № 826/2366/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 серпня 2018 року №826/2366/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - ОСОБА_3, про визнання протиправними дій державного виконавця, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернулася ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до Старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Трухановського Олександра Дмитровича (далі також - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо визначення заборгованості боржника ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_3 по виконавчому провадженню П №42478324 в сумі 132 079,35 грн.;

- зобов'язати відповідача обліковувати по виконавчому провадженню ВП №42478324 заборгованість боржника ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_3 в сумі 51 153,49 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Погрібніченко І.М.) від 10 березня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Разом з тим, у відповідному судовому засіданні судом залучено до у часті у справі ОСОБА_3 (далі також - третя особа, ОСОБА_3.) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У подальшому, у зв'язку із припиненням повноважень судді Погрібніченка І.М. щодо здійснення правосуддя, у провадженні якого перебувала справа та ним не розглянута по суті, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для її подальшого розгляду і вирішення визначено суддю Шрамко Ю.Т., у зв'язку з чим ухвалою суду від 26 квітня 2017 року справу прийнято до провадження судді Шрамко Ю.Т.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Враховуючи викладене, суд замінив відповідача на Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві та надалі допустив процесуальне правонаступництво шляхом заміни його на правонаступника - Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі також - відповідач).

В обґрунтування позову позивач посилалася на неправильно визначений старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Трухановським Олександром Дмитровичем (далі - державний виконавець) розмір коштів, який підлягає стягненню з неї на користь стягувача у виконавчому провадженні ВП №42478324, оскільки державним виконавцем при цьому не враховані судові рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2014 року у справі №826/7957/14 та від 15 грудня 2014 року у справі №826/17522/14 та не взято до уваги обставини, встановлені цими рішеннями.

Відповідач своїх пояснень щодо позовних вимог до суду не надав, на вимогу суду надав копію матеріалів виконавчого провадження та просив справу розглядати без його представника.

Третя особа також своїх пояснень щодо суті спору суду не надала, в судове засідання не прибула, хоча належним чином повідомлена про його проведення.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження ВП №42478324 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буряка О.А. від 08 жовтня 2012 року, зареєстрованого в Реєстрі за №1069, яким запропоновано стягнути на підставі договору позики від 13 серпня 2008 року реєстровий номер 2731, додаткової угоди до договору позики від 07 грудня 2011 року реєстровий номер 1964, претензії від 04 вересня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти, що були передані в позику ОСОБА_1, в розмірі 1 167 800,00 грн., а також неустойку в розмірі 57 432,78 грн. та витрати, пов'язані з вчиненням виконавчого напису в розмірі 12 252,33 грн., усього 1 237 485,11 грн.

Постановою державного виконавця від 12 березня 2014 року виконавче провадження ВП №42478324 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріусу приєднано до зведеного виконавчого провадження ВП №43271027.

Листом від 11 лютого 2016 року №2451/15 державний виконавець повідомив позивача про те, що залишок несплаченої суми по виконавчому провадженню ВП №42478324 станом на 11 лютого 2016 року становить 174 902,00 грн., з них борг на користь стягувача 132 079,35 грн.

Не погоджуючись із визначенням державним виконавцем розміру залишку несплаченої боржником у виконавчому провадженні ВП №42478324 суми по заборгованості перед стягувачем, яка згідно з доводами позивача становить 51 153,49 грн., позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі також - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Статтею 18 Закону визначено, що обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців, поміж яких визначено обов'язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, згідно з частиною восьмою статті 18 Закону, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2014 року у справі №826/7957/14 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління у місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, яка не була оскаржена та набрала законної сили 28 липня 2014 року, вбачається, що з ОСОБА_1, яка є боржником у виконавчому провадженні ВП №42478324, на користь стягувача ОСОБА_3 належить стягнути 1 237 485,11 грн., а також витрати на проведення виконавчих дій в сумі 50,00 грн. та виконавчий збір в сумі 123 748,51 грн., що разом складає 1 361 283,62 грн.

Судом встановлено, що в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перерахувала кошти на загальну суму 1 237 485,11 грн., в тому числі:

- 860 412,11 грн. відповідно до меморіального ордера від 14 квітня 2014 року №447492

- відповідно до розписок ОСОБА_3 від 16 вересня 2009 року, від 03 вересня 2009 року, 20 серпня 2009 року, 04 серпня 2009 року та 08 липня 2009 року про отримання останньою на відповідальне зберігання грошових коштів в сумі 30 000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року складає 377 073,00 грн.

Факт передачі грошових коштів на загальну суму 30 000,00 доларів США на відповідальне зберігання третьою особою без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 під час судового розгляду вищевказаної справи №826/7957/14 не заперечувався.

Грошові кошти в сумі 860 412,11 грн. розподілено державним виконавцем розпорядженнями від 22 квітня 2014 року, від 12 травня 2014 року таким чином:

- 728 332, 76 грн. перераховано ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості;

- 80 925,86 грн. перераховано в рахунок сплати виконавчого збору;

- 51 153,49 грн. залишились на рахунку відповідача з обліку депозитних сум.

Всього станом на 08 липня 2014 року ОСОБА_1 сплатила кошти на загальну суму 1 237 485,11 грн. (860 412,11 грн. + 377 073,00 грн. = 1 237 485,11 грн.), тому заборгованість у виконавчому провадженні становить 123 798,51 грн.

Крім того, наявним в матеріалах виконавчого провадження ВП №42478324 розпорядженням державного виконавця від 22 квітня 2014 року №1417/9 підтверджується надходження 14 квітня 2014 року грошових коштів в сумі 860 412,11 грн. на рахунок з обліку депозитних сум, з яких 728 332,76 грн. необхідно перерахувати на користь стягувача - ОСОБА_3

Згідно з платіжним дорученням від 28 квітня 2014 року №14179 зазначені вище кошти у розмірі 728 332,76 грн. перераховані на рахунок ОСОБА_3

Відповідно до розпорядження державного виконавця від 12 травня 2014 року №1417/9 у виконавчому провадженні ВП №42478324, з коштів, що надійшли 14 квітня 2014 року на рахунок з обліку депозитних сум, державний виконавець вирішив перерахувати 80925,86 грн. як виконавчий збір.

Згідно з платіжним дорученням від 15 травня 2014 року №141709 вищевказані кошти в розмірі 80 925,86 грн. перераховано на рахунок УК/Печерський район/24140200.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження містяться розписки ОСОБА_3 від 16 вересня 2009 року, від 03 вересня 2009 року, від 20 серпня 2009 року, від 04 серпня 2009 року та від 08 липня 2009 року про отримання останньою на відповідальне зберігання грошових коштів на загальну суму 30 000,00 доларів США., лист ОСОБА_1 від 11 квітня 2014 року, адресований ОСОБА_3 про зарахування коштів в сумі 30 000 доларів США в рахунок погашення заборгованості, що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року складає 377 073,00 грн.

Поряд з цим, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2014 року в справі №826/17522/14 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк Форум", про визнання протиправними та скасування постанов та визнання протиправним дій державного виконавця, яка набрала законної сили 24 лютого 2015 року, визнано протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві щодо перерахування коштів у сумі 80 925,86 грн. згідно з платіжним дорученням від 15 травня 2014 року №141709 та зобов'язано вказаний орган державної виконавчої служби перерахувати кошти в сумі 80925,86 грн. стягувачу ОСОБА_3

Відтак, з часу набрання вищевказаним судовим рішенням законної сили 24 лютого 2015 року, в тому числі й станом на 11 лютого 2016 року, вказані вище кошти в розмірі 80925,86 грн., перераховані позивачем для погашення боргу перед стягувачем ОСОБА_3, підлягали перерахуванню державним виконавцем стягувачу і з указаної дати повинні були враховуватись як сплачені ОСОБА_1 на погашення боргу перед ОСОБА_3

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України в редакції, яка діяла станом на час набрання законної сили постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2014 року в справі №826/17522/14, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відтак, вказане судове рішення підлягало безумовному виконанню державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві.

Водночас, з матеріалів виконавчого провадження ВП №42478324 вбачається, що відповідно до розпорядження державного виконавця від 26 червня 2017 року №34646713 грошові кошти у сумі 80 925,86 грн., що надійшли 26 травня 2017 року на рахунок депозитних сум, перераховано на користь ОСОБА_3

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд дійшов висновку, що станом на 11 лютого 2016 року у виконавчому провадженні ВП №42478324 позивач перерахувала кошти в розмірі 1237485,11 грн. (860 412,11 грн. + 377 073,00 грн. = 1 237 485,11 грн.), з яких 1105405,76 грн. (728332,76 грн. + 377073,00 грн. = 1 105 405,76) державним виконавцем перераховано стягувачеві ОСОБА_3, тоді як з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2014 року в справі №826/17522/14, яка набрала законної сили 24 лютого 2015 року, на рахунок стягувача підлягали перерахуванню ще 80 925,86 грн. Отже, державний виконавець у листі від 11 лютого 2016 року №2451/15 невірно визначив розмір боргу позивача перед стягувачем у розмірі 132 079,35 грн., оскільки фактично ця сума повинна була складати 51 153,49 грн. (1 237 485,11 - 1 105 405,76 - 80925,86 = 51 153,49).

Доказів стосовно перерахуванням позивачем коштів у розмірі 51 153,49 грн. для погашення заборгованості перед ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача обліковувати по виконавчому провадженню ВП №42478324 заборгованість боржника ОСОБА_1 перед стягувачем (ОСОБА_3.) в сумі 51 153,49 грн. не підлягають задоволенню, оскільки, як вже зазначено вище судом, розпорядженням державного виконавця від 26 червня 2017 року №34646713 грошові кошти у сумі 80 925,86 грн. перераховано на користь ОСОБА_3

Крім того, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

А тому, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача обліковувати по виконавчому провадженню ВП №42478324 заборгованість боржника ОСОБА_1 перед стягувачем (ОСОБА_3.) в сумі 51 153,49 грн. є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - ОСОБА_3, про визнання протиправними дій державного виконавця, зобов'язання вчинити дії є таким, що підлягає задоволенню частково.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (01014, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Різницька, 11Б, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Трухановського Олександра Дмитровича щодо зазначення в листі від 11 лютого 2016 року №2451/15, що станом на 11 лютого 2016 року заборгованість боржника (ОСОБА_1) у виконавчому провадженні ВП №42478324 перед стягувачем (ОСОБА_3) становить 132 079,35 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 частину сплаченого нею судового збору у розмірі 551,21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко