Справа № 2040/6293/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 р. Справа № 2040/6293/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (вул. Піонерська, буд. 6-Б с. Чистоводівка, Ізюмського р-ну, Харківська область, 64324; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська. буд. 46 м. Харків 61057; Ідентифікаційний код 39599198) про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 березня 2018 року № Ф-40374-17, видану Головним управлінням ДФС у Харківській області, про сплату ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, штрафів, пені в сумі 8426,29 грн.;

- зобов'язати Головне управління ДФС у Харківській області внести зміни у дані інформаційної системи органу доходів і зборів щодо зняття з обліку з ОСОБА_1 сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2017 рік.

Розподілити судові витрати згідно ст. 139 КАСУ, врахувавши, що позивачем сплачено 704,80 грн. судового збору та 1000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, всього судових витрат 1704,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є особою, яка звільнена від сплати єдиного внеску в силу вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Виконуючи вимоги абзацу 5 частини восьмої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивач подав "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску", де вказав в таблиці "Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування" - нуль. Однак, незважаючи на подання звіту, наявності пільг щодо сплати єдиного внеску видану Головним управлінням ДФС у Харківській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 березня 2018 року № Ф-40374-17.

Представник відповідача, надав відзив на позов в якому зазначив, що самостійно визначені суми єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах та не можуть бути скасованими.

Представники сторін у судове засіданні не прибули, були повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Від позивача, поштою надійшла заява, в якій просив слухати справу за його відсутністю. (а.с. 31).

Представником відповідача, 18.10.2018 через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи за відсутністю представника Головного управління ДФС у Харківській області.

Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ізюмській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області (далі Ізюмська ОДПІ ) та є платником єдиного податку.

Окрім того, ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № 6 (серія ААІ № 253216), виданим 06.10.2015 (а.с. 11).

ФО-П ОСОБА_1 здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, з 01.01.2014 (2 група - 20 %).

ФО-П ОСОБА_1 25.01.2018 надав до Ізюмської ОДПІ звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2017 рік, з таблицею №2 «Нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Згідно з вказаним звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску за 2017 рік :

- самостійно визначена сума, на яку нараховується єдиний соціальний внесок, але не менше за розмір мінімальної заробітної плати, складає 38400 грн., (в тому числі: січень грудень 2017 р- по 3200,00 грн.);

- розмір єдиного внеску -22%

- усього до сплати 8 448 грн., (в тому числі: січень грудень 2017 року по 704,00 грн.). (а.с. 40-42)

Отже, позивачем самостійно визначено суму єдиного соціального внеску у розмірі 8 448, грн.

Як встановлено судом, із відомостей наявних в обліковій картці ФОП ОСОБА_1, станом на 09.02.2018 (кінцевий строк сплати єдиного соціального внеску), в інтегрованій картці платника податків існувала переплата у сумі 21,71 грн., якої недостатньо для задекларованих зобовязань у сумі 8 448,00 грн., внаслідок чого виник борг (недоїмка) з єдиного соціального внеску у сумі 8 426,29 грн. (а.с. 34)

На підставі чого, Головним управлінням ДФС у Харківській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-40374-17 від 12.03.2018, зі сплати єдиного внеску в сумі 8426,29 грн. (а.с. 20).

Відповідно до наявного у матеріалах справи, копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач отримав оскаржувану вимогу 24.03.2018. (а.с. 37)

Позивач, 17.04.2018 звернувся в порядку адміністративного оскарження, зі скаргою до Державної фіскальної служби України щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2018 №Ф-40374-17.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 15.06.2018 за № 85471Б/99-99-11-02-02-25 скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду, у звязку із пропуском десятиденного строку на її подання. (а.с. 23, зворотній бік).

Позивач, не погоджуючись із вимогою про сплату боргу, звернувся до суду.

По суті спірних правовідносин, суду зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ( далі - Закон 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (п.4 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI).

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №435 передбачено, що фізичні особи підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів та зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою №Д5 згідно з додатком 5 цього Порядку із зазначенням форми «початкова».

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку 435 передбачено, що фізичні особи підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного соціального внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається. У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, та які є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів та зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою №Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 449 передбачено, що для платників, зокрема: фізичних осіб-підприємців, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, які є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, зазначені у пункті 4 розділу ІІ цієї Інструкції, можуть бути платниками єдиного соціального внеску виключно за умови самостійного визначення для себе бази нарахування єдиного внесу, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску встановленої Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншої за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п.1 розділу ІV Інструкції №449 єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суму відрахувань податків, інших обовязкових платежів, що відповідно до Закону сплачуються із зазначених сум. Єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. Єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється в натуральній формі.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (пп.4 п.2 розділу ІV Інструкції №449).

Відповідно до п.1 розділу V Порядку №435, у разі виявлення помилки у звіті страхувальник має право до закінчення терміну подання цього звіту повторно сформувати та подати звіт до фіскальних органів за місцем взяття на облік. Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення термінів подання звітності, визначених цим Порядком. Надання уточнюючих звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 5) Порядком не передбачено.

З аналізу вищевикладеного, можна дійти висновку, що суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягає сплаті на загальних підставах.

Щодо твердження відповідача, стосовно укладання договору про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою ст. 10 Закону № 2464 особи, зазначені в частині першій ст. 10 Закону № 2464, беруть добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).

З 01.01.2016р. фізичні особи-підприємці, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, не є платниками, з якими органом доходів та зборів необхідно укладати договір про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування відповідно до положень ст.10 Закону України №2464-VI.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Головного управління ДФС у Харківській області внести зміни у дані інформаційної системи органу доходів і зборів щодо зняття з обліку з ОСОБА_1 сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2017 рік, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПКУ для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У пункті 74.1 статті 74 ПКУ зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Судом встановлено, що контролюючим органом на підставі поданого ОСОБА_1 звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2017 рік з таблицею №2 «Нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування фізичними особами підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування» внесено дані в інформаційну систему «Податковий блок».

До закінчення терміну подання цього звіту повторного сформованого звіту до контролюючого органу подано не було. Надання уточнюючих звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску чинним законодавством не передбачено.

Отже, внесення змін до інформаційної бази щодо зняття з обліку сум єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування без інформації від платника податків неможливо.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов'язання Головного управління ДФС у Харківській області внести зміни у дані інформаційної системи органу доходів і зборів щодо зняття з обліку з ОСОБА_1 сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2017 рік, також задоволенні не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що податковий орган в ході судового розгляду справи довів правомірність прийнятого ним рішення, а доводи позовної заяви не знайшли своє обґрунтоване підтвердження.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (вул. Піонерська, буд. 6-Б с. Чистоводівка, Ізюмського р-ну, Харківська область, 64324; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська. буд. 46 м. Харків 61057; Ідентифікаційний код 39599198) про скасування рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19 жовтня 2018 року.

Суддя Шляхова О.М.