Справа № 826/5772/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 жовтня 2018 року № 826/5772/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про зобов'язання вчинити дії ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва здійснити повторно розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити її новий розмір з 01.03.2017 в сумі: 9 679,86 грн., зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києва здійснити виплату недоплачених сум пенсії, ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, які склалися між різницею неправильно обчисленого попередньо та виплаченого її розміру та нового розміру пенсії, з 01.03.2017.

В обґрунтування вказаних вимог позивачем зазначено, що відповідачем переведено позивача з пенсії за віком на пенсію державного службовця з моменту його звернення - з 01.03.2017 року, проведено розрахунок заробітної плати для обчислення розміру пенсії позивача за період з 01.03.2017 року по 31.01.2018 року, про що повідомив листом від 29.01.2018 за № 298/01 /П-222.

Однак, при обчислені розміру пенсії відповідачем не включено в розрахунок всі складові заробітку, з якого обчислюється пенсія, а саме компенсацію за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вважаючи, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії не у повному обсязі, позивач звернувся до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.04.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Через канцелярію суду 03.07.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві подано клопотання про заміну відповідача у справі у зв'язку із реорганізацією органів Пенсійного фонду України та відзив на позовну заяву.

Відповідач, у свою чергу, проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні з огляду на те, що при визначенні розміру пенсії державним службовцям у заробітну плату слід ураховувати виплати, які входять до структури заробітної плати та які передбачені статтею 37 Закону України «Про державну службу». Оскільки компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки є одноразовою виплатою та не враховуються при призначенні пенсії державним службовцям.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.208 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про заміну відповідача задоволено. Замінено відповідача у справі №826/2564/18, а саме Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві, його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2017 року у справі №759/10445/17 зобов'язано Управління перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію держслужбовця з моменту його звернення із заявою з 01.03.2017 року. Зобов'язано Управління зробити перерахунок пенсії з одночасною виплатою недоплачених сум ОСОБА_1 з 01.03.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2017 року вищевказану постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2017 року залишено без змін.

Листом №298/01/П-222 від 29.01.2018 року відповідачем повідомлено позивача про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію держслужбовця з моменту його звернення із заявою з 01.03.2017 року. Зроблено перерахунок пенсії з одночасною виплатою недоплачених сум ОСОБА_1 з 01.03.2017 року.

15.02.2018 року позивач звернувся до Управління зі зверненням №11-391, яким просив надати роз'яснення щодо суми, яким чином проведено розрахунок пенсії та які саме виплати враховано при визначенні нового розміру пенсії позивача.

Листом від 02.03.2018 року №589/01/П-391 відповідачем повідомлено позивача, що суму компенсації відпустки у розмірі 19544, 48 грн. не враховано при розрахунку середньомісячного заробітку для обчислення пенсії, оскільки це не передбачено діючим законодавством.

Вважаючи своє право на перерахунок пенсії із врахуванням компенсації за невикористану відпусту порушеним, позивач звернувся до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

На переконання позивача, до суми заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, має бути включено компенсацію за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток, оскільки на ці суми нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (відповідно до копії Довідки №7 про складові заробітної плати (за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед звільненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», виданої ОСОБА_1 28.02.2017 року).

Станом на 01 березня 2017 року (день призначення позивачеві пенсії) відносини у сфері пенсійного забезпечення державних службовців врегульовано Законом України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року «Про державну службу» (із змінами і доповненнями) (далі - Закон № 889-VIII), пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень якого, зокрема, передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців; для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України № 108/95-ВР від 24 березня 1995 року «Про оплату праці» (із змінами і доповненнями) (далі - Закон № 108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 33 Закону № 3723-XII встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислуги років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (частини 2, 6 цієї статті).

Державні гарантії права на відпустки, визначення умов, тривалості і порядку надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлені Законом України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР).

Відповідно до статті 2 Закону № 504/96-ВР право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Стаття 24 Закону № 504/96-ВР гарантує, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Стаття 33 Закону № 3723-XII не містить положень про включення до заробітної плати державного службовця такої виплати, як компенсація за невикористані дні відпустки при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлено статтею 24 Закону № 504/96-ВР, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Отже, грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час (п.2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати), тобто має іншу правову природу - відноситься до разових платежів; не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків і має компенсаційний характер, пов'язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

Відтак, грошова компенсація при звільненні за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток не входить до системи оплати праці державних службовців згідно з Законом № 3723-ХІІ, з якої обраховується пенсія, а має інше правове призначення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 216/1666/17 та у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №459/2065/17.

Враховуючи викладене, оскільки встановлено, що відповідачем не порушено права позивача на включення до розрахунку пенсії компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 6, 9, 12, 44, 72-78, 79, 241-246, 260, 261, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 (03115, АДРЕСА_1, іпн. НОМЕР_1);

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Суддя Л.О. Маруліна