Справа № 155/1254/18
Суддя: Адамчук Г. М.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/155/59/18
Справа №155/1254/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора першого батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України.

Свій позов обґрунтовує тим, що 01 серпня 2018 року відносно нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАВ №511787, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Згідно з вказаною постановою, 01 серпня 2018 року на 699 км автодороги М12, ОСОБА_1, керуючи автомобілем Opel Movano, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, проїжджаючи перехрестя та повертаючи ліворуч не увімкнув лівий покажчик повороту, чим порушив вимоги ПДР України. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, є незаконним та необґрунтованим. Так, позивач зазначає, що відповідачем не було предявлено йому будь-яких доказів того, що він вчинив адміністративне правопорушення. У звязку з цим, просить суд скасувати постанову серії ЕАВ №511787 від 01 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, а провадження по справі закрити.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, однак подав до суду відзив на позов в якому заперечував щодо задоволення позову та зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У звязку з чим, просила суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 серпня 2018 року відповідачем щодо позивача була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАВ №511787, відповідно до якої, позивач, ОСОБА_1, 01 серпня 2018 року на 699 км автодороги М12, керуючи автомобілем Opel Movano, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, проїжджаючи перехрестя та повертаючи ліворуч не увімкнув лівий покажчик повороту, чим порушив вимоги ПДР України, за що відповідно до вимог ч.2 ст.122 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Диспозицією ч.2 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право: керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі на дорогах, вулицях та в інших місцях, де рух транспорту не заборонено у встановленому порядку; довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування; знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи; відступати від вимог цього розділу Закону в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян; на відшкодування витрат у разі надання транспортного засобу поліцейським та працівникам охорони здоров'я у випадках, передбачених цим Законом; на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху; одержувати необхідну допомогу від посадових осіб, організацій, що беруть участь у забезпеченні безпеки дорожнього руху. Частиною 2 даної статті передбачено, що водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тощо.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Судом встановлено та не заперечується позивачем в його позовній заяві, що він рухався по головній дорозі, яка приймала форму повороту ліворуч, не вмикав покажчик повороту, так як не змінював напрямку руху.

Таким чином, відповідачем правомірно винесено спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення. Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №511787 від 01 серпня 2018 року, відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, до компетенції адміністративного суду належить вирішення питання щодо меж накладення стягнення та можливості застосування звільнення порушника від відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, малозначне правопорушення це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи особу правопорушника, конкретні обставини справи, відсутність спричиненої правопорушенням майнової шкоди, приходжу до висновку про можливість звільнення позивача від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, та підставі ст.22 КУпАП, у зв'язку із малозначністю скоєного адміністративного правопорушення.

За таких підстав, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 72-77, 90, 94, 139, 242-246, 250, 255, 257, 286 КАС України, ст.ст.22, 258 КУпАП, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову інспектора першого батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_2 серії ЕАВ №511787 від 01 серпня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 425 гривень змінити.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП у зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, та обмежитись усним зауваженням.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Горохівський районний суд Волинської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий /підпис/

Згідно з оригіналом

Голова Горохівського районного суду ОСОБА_3