Справа № 522/6756/18
Суддя: Загороднюк В. І.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/6756/18
Провадження № 2-а/522/1068/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дій державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дій державного виконавця в котрому просив зупинити стягнення за постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.03.2018 ВП № 53674955 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800 грн. постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.03.2018 ВП № 53674955 про стягнення з боржника витрат виконавчого збору у розмірі 149,50 грн., визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.03.2018 ВП № 53674955 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800 грн., визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.03.2018 ВП № 53674955 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 149 грн. 50 коп..

Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача надав до суду заяву в котрій позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи сповіщався належним чином. При цьому надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, справу розглянути без особистої участі.

Судом встановлено, 05.04.2018 року позивач отримав постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.03.2018 року про стягнення виконавчого збору з управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси у розмірі 12800 грн. за ВП №53674955, винесену на підставі виконавчого листа № 522/18156/16-а від 17.03.2017 року, що виданий Приморським районним судом м. Одеси та постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.03.2018 року про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси витрат на проведення виконавчих дій у сумі 149,50 грн. ВП №53674955.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси було задоволено. Рішення набрало чинності 21.02.2017 року. Позивач отримав його 01.03.2017 року.

На виконання постанови Приморського районного суду від 23.11.2016 року управління провело нарахування ОСОБА_1 індексацію пенсії наростаючим підсумком з урахуванням раніше проведених виплат відповідно до пп. 1 п. 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ № 1078 від 17.08.2003 року, про що видано розпорядження №833720 від 31.03.2017 року.

18.04.2017 року управління отримало постанову державного виконавця №53674955 від 31.03.2017 року про відкриття виконавчого провадження. На адресу відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 10.05.2017 року було направлено відповідну довідку про виконання рішення суду.

Після отримання постанови про накладення штрафу управління 25.05.2017 року повторно направило довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду.

За своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення суду.

Постанова Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2016 року у справі № 522/18156/16-а є рішенням немайнового характеру, оскільки боржника зобовязано вчинити певні дії.

Таким чином, дії старшого державного виконавця Коваленка В.О. щодо винесення постанови №53674955 від 29.03.2018 про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси виконавчий збір у розмірі 12800 грн. ВП № 53674955 та постанови №53674955 від 29.03.2018 про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси витрат на проведення виконавчих дій у сумі 149,50 грн. ВП №53674955 є безпідставними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частинами 1 та 3 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Конституцією України, прийнятою на пятій сесії Верховної Ради України 28 червня 1996 року (далі Конституція України), Законами України: «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі ЗУ № 1402-VIII), «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі ЗУ № 1404-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Згідно ч. 2 ст. 13 ЗУ № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 ЗУ № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 ЗУ № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЗУ № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 11 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 39 ЗУ № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно ч. 3 ст. 63 ЗУ № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 ЗУ № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 75 ЗУ № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

За рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону (10 робочих днів), перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу наведених норм встановлено, що підставою для накладення штрафу є умисне невиконання боржником рішення суду, що зобов'язує його вчинити певні дії, які можуть бути виконані лише боржником у встановлений державним виконавцем строк, без поважних причин.

Як зазначалося вище, підставою для винесення оскаржуваної постанови стало лише повідомлення стягувача про те, що рішення суду боржником не виконано.

В той же час, позивач направив державному виконавцю лист, в якому повідомив про добровільне виконання рішення з посиланням на конкретні складові заробітної плати, які були використані для визначення середньомісячного заробітку, та відповідно перерахунку пенсії.

Однак, в оскаржуваній постанові відсутні будь - які відомості про те, що державний виконавець здійснював перевірку як повідомлення, так і повідомлення управління Пенсійного фонду, і за їх результатами встановив факт невиконання рішення суду.

Будь - яких доказів того, що державний виконавець здійснював перевірку виконання рішення боржником, як це передбачено частиною 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", і за її результатами встановив факт його невиконання без поважних причин, відповідачем до суду також не надано.

Вказане свідчить про те, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення, не забезпечив доказування, як того вимагає стаття 77 КАС України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що державний виконавець безпідставно, без проведення необхідної перевірки виконання боржником рішення суду та постанови про відкриття виконавчого провадження, без будь - яких належних та допустимих доказів невиконання рішення суду, а отже незаконно, виніс оскаржувану постанову, тому вона підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у справі розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дій державного виконавця задовольнити.

Зупинити стягнення за постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.03.2018 року ВП № 53674955 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800 грн. постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.03.2018 ВП № 53674955 про стягнення з боржника витрат виконавчого збору у розмірі 149,50 грн..

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.03.2018 ВП № 53674955 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800 грн..

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.03.2018 ВП № 53674955 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 149 грн. 50 коп..

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 19.10.2018 року.

Суддя В.І. Загороднюк

11 жовтня 2018 року