Справа № 522/14606/18
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/1303/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови ВП 56505006 від 01.08.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 17.08.2018 року надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, якою просили визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №56505006 від 01.08.2018 року про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. та від 01.08.2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892 грн.

В обґрунтування позову вказали, що до головного управління 06.08.2018 року з відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТЮУ в Одеській області надійшли вищевказані оскаржувані постанови. Вважають постанови неправомірними, оскільки постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04.10.2017 року, що набрала законної сили відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 року щодо перерахунку пенсії було виконано 11.04.2018 року. Про виконання рішення суду було відправлено до ДВС лист, де зазначено, що пенсія ОСОБА_1 перерахована, доплата за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року в сумі 6628,44 грн. зараховано на його картковий рахунок. Залишок боргу за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року в сумі 39770,64 грн. буде виплачено після виділення коштів на фінансування з державного бюджету. Тож, рішення суду було виконано ще до відкриття виконавчого провадження, державний виконавець про це був обізнаний, проте все рівно виніс постанову про накладення штрафу та не дочекавшись відповіді ГУ постанову про накладення подвійного штрафу. Також державним виконавцем була винесена постанова про стягнення виконавчого збору, незважаючи на те, що рішення суду було виконано до відкриття виконавчого провадження, всупереч положенням Закону України «При виконавче провадження».

Ухвалою суду від 23.08.2018 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 24.09.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду на 08.10.2018 року.

У судове засіданні 08.10.2018 року сторони не зявилися, розгляд справи було відкладено до 10.10.2018 року.

У судове засідання 10.10.2018 року учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, 286 КАС України, неявка в судове засідання будь-якого учасник справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, суд вважає, що винесені відповідачем постанови про накладення на позивача штрафу та про стягнення виконавчого збору винесені неправомірно, безпідставно, та у порушення положень чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04.10.2017 року у справі №522/15524/17 задоволена позовна заява ОСОБА_1 та зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 року постанова суду першої інстанції в частині перерахунку пенсії залишена без змін.

11 квітня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 та з 01.05.2018 року розмір пенсії становить 5645,64 грн.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області виконавче провадження з виконання виконавчого листа №522/15524/17 від 10.05.2018 року відкрите.

Отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, позивач листом №9582/03 від 15.06.2018 року повідомив відповідача про виконання рішення суду та про порядок виплати боргу за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року після виділення коштів з державного бюджету.

Листом від 03.08.2018 року Головне управління ПФУ в Одеській області знов повідомило відповідача про виконання рішення суду та про те, що доплати за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року будуть здійснені в порядку встановленому законодавством та в межах повноважень ГУ.

Незважаючи на вищевикладені повідомлення старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області винесено 01.08.2018 року Постанову ВП №56505006 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за повторне невиконання у повному обємі рішення суду.

Крім того, в той же день 01.08.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області винесено Постанову про стягнення з Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконавчого збору у розмірі 14892 грн.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець зобовязаний, у тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22 грудня 2014р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015р. за №40/26485, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами). Здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» Уряд України постановив - перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016р. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (Офіційний вісник України, 2015р., №96, ст.3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих пенсій проводити з 1 січня 2018року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016р. по 31 грудня 2017р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 1 січня 2019р. по 31 грудня 2019р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016р. по 31 грудня 2017р.;

- з 1 січня 2020р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016р. по 31 грудня 2017р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом України, зокрема, у Постановах від 30 червня 2015р., 3 листопада 2015р., 2 лютого 2016р. (справи №21-1044а15, №21-5099а15, №825/3715/14, відповідно), а також висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 03.06.2018р. у справі №757/29541/14-а, адміністративне провадження №К/9901/12146/18, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України, підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана Постанова від 01.08.2018 року про накладення штрафу у подвійному розмірі, ухвалена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено передчасно, та без встановлення і з'ясування усіх фактичних обставин.

Щодо стягнення з Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виконавчого збору варто відзначити наступне.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Постанова про стягнення виконавчого збору з позивача винесена 01.08.2018 року тоді ж коли винесена Постанова про стягнення з позивача штрафу у подвійному розмірі за невиконання рішення суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 39 Закону передбачено підстави закінчення виконавчого провадження, а пунктом 9 визначено, що однією з підстав є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Тож, враховуючи, що позивач виконав рішення суду добровільно до винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме 11.04.2018 року в той час як виконавче провадження відкрите 01.06.2018 року, суд вважає, що Постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області (, 65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, 65104, м. Одеса, пл. Бориса Деревянка, буд. 1) про визнання протиправною та скасування постанови ВП 56505006 від 01.08.2018 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №56505006 від 01.08.2018 року про накладення штрафу у розмірі 10200 гривень та від 01.08.2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 19.10.2018 року.

Суддя В.Я. Бондар