Справа № 820/254/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

17 жовтня 2018 р. справа №820/254/18

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мар'єнко Л.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з березня 2016 року та сплатити виниклу заборгованість з березня 2016 року на рахунок №9494, відкритий у в філії Харківське обласне управління АТ Ощадбанк.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він здобув право на отримання пенсії за віком. Також позивач зазначив, що з 2015 року перебуває на обліку в УПФУ Московському районі м. Харкова. До лютого 2016 року, включно він отримував пенсію шляхом зарахування коштів на рахунок, відкритий у АТ Ощадбанк. Проте, з березня 2016 року відповідач перестав виплачувати позивачу належну йому пенсію, без повідомлення причин. Водночас, позивач зазначив, що позивач зареєстрований за місцем проживання в районі, в якому органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у звязку з чим позивач отримав статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується відповідною довідкою, строк дії якої не обмежений. На момент припинення виплати пенсії позивачу довідка від 18.08.2015 № не було скасована. З огляду на викладене позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії протиправною та такою, що порушує його конституційні права.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - начальника УПФ України в Московському районі м. Харкова - ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не перебував та не перебуває на обліку в Управлінні, з питання взяття на облік (призначення та виплати пенсії) не звертався. З довідки від 18.08.2015 № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території, вбачається, що строк її дії закінчено - 18.02.2016. Управління не приймало жодних рішень (призначення, нарахування, виплати, припинення тощо) щодо пенсії позивача.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше

Враховуючи положення ч.11 ст.126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 17.009.1957 року народження - є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № (а.с. 14).

Позивачем до матеріалів справи надано довідку від 18.08.2015 № на підтвердження взяття його на облік, як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення (а.с.15). Як вбачається зі змісту вказаної довідки, строк дії вказаної довідки закінчився - 18.02.2016.

Згідно довідок УПФУ в Московському районі м. Харкова від 14.05.2018 №10473/3006 та від 10.09.2018 №17728/30-06, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на обліку в УПФУ України в Московському районі м. Харкова не перебував та не перебуває, пенсію не отримував та не отримує (а.с.77).

Ухвалою суду від 01.10.2018 року було витребувано у позивача пояснення щодо того, в якому УПФ ОСОБА_1 перебував та перебуває, на даний момент, на обліку, та отримував пенсію, з урахуванням довідки УПФУ в Московському районі м. Харкова.

Проте, ані до позовної заяви, ані на виконання ухвали суду від 01.10.2018 позивачем будь - яких інших доказів на підтвердження перебування на обліку як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення не надано, як і не надано доказів того, що він перебував/перебуває на обліку в УПФ України в Московському районі м. Харкова та відповідно отримував до березня 2016 року пенсію у вказаному управлінні ПФ.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 1 та п. 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 пенсії внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем їх фактичного проживання, незалежно від факту реєстрації місця проживання /перебування.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", визначені підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення (абзац сьомий частини першої статті 12 цього Закону).

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (абзац частини першої статті 12 цього Закону).

Згідно ч. 1 ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії врегульовані у статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, положеннями ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд зауважує, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження перебування на пенсійному обліку в УПФУ в Московському районі м. Харкова (заяви щодо взяття на пенсійний облік з відміткою про її реєстрацію у відповідному управлінні ПФ, звернення до відповідача та відповідь на нього щодо припинення виплати пенсії позивачу з березня 2016 року, чи копії рішення або розпорядження про припинення виплати позивачу пенсії).

Водночас, відповідачем двічі підтверджено відповідними довідками (від 14.05.2018 та від 10.09.2018) те, що позивач не перебував та не перебуває на пенсійному обліку в УПФУ в Московському районі м. Харкова та не отримував пенсії.

Відтак, суд зазначає, що між сторонами фактично відсутні спірні правовідносини щодо невиплати позивачу пенсії, оскільки не перебуває на обліку в УПФУ в Московському районі м. Харкова.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту наданих позивачем доказів, а також наданої відповідачем довідки про відсутність позивача на обліку в УПФУ в Московському районі м. Харкова та отримання пенсії, відсутні підстави вважати, що відповідач як суб'єкт владних повноважень приймав будь яке рішення щодо припинення виплати пенсії за віком позивачу з березня 2016 року.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, належить відмовити.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297, 371 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2018 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.