Справа № 361/1483/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/1483/18 Головуючий у 1 інстанції: Дутчак І.М.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Києві в особі інспектора 3-ї роти 2-го батальйону старшого лейтенанта Сеска Романа Ігоровича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Управління патрульної поліції у м. Києві в особі інспектора 3-ї роти 2-го батальйону старшого лейтенанта Сеска Романа Ігоровича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві в особі інспектора 3-ї роти 2-го батальйону старшого лейтенанта Сеска Романа Ігоровича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2018 року позов задоволено частково. Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 224604 від 10 березня 2018 року, винесену інспектором 3-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві старшим лейтенантом Сеска Р.І., про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. змінено. Застосовано до ОСОБА_6 положення ст. 22 КУпАП та звільнено її від адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. та обмежитись усним зауваженням. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Управління патрульної поліції у м. Києві в особі інспектора 3-ї роти 2-го батальйону старшого лейтенанта Сеска Романа Ігоровича звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що виключне право приймати рішення стосовно застосування до правопорушника положень статті 22 КУпАП належить органу (посадовій особі), який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення. В даному випадку такою посадовою особою є поліцейський - працівник органу Національної поліції, котрий має спеціальне звання, а не суд.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи сторони до суду не прибули.

18 жовтня 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_6 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням позивача в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що вказане клопотання позивача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки таке відкладення може призвести до затягування скорочених строків розгляду даної категорії справ, та, як наслідок, вчинення таких дій - порушення судом норм процесуального права.

Крім цього, згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 березня 2018 року інспектором поліції Сеска Р.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 224604, якою позивача - ОСОБА_6 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Так, із даної постанови вбачається, що 10 березня 2018 року о 11.50 год. ОСОБА_6, керуючи транспортним засобом марки "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_1, у місті Києві на вулиці Попудренка, 46/2, не виконала вимог дорожнього знаку 4.1 Правил дорожнього руху - "Рух прямо" та здійснила поворот праворуч, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Будь-яким доказів того, яким чином інспектором поліції Сеска Р.І. зафіксовано порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху із зазначеної постанови не вбачається.

Позивач, вважаючи вказану постанову такою, що прийнята з грубим порушенням чинного законодавства,звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, будь - яких доказів того, що 10 березня 2018 року о 11.50 год. позивач, керуючи транспортним засобом марки "Chevrolet Aveo", реєстраційний номер НОМЕР_1 у місті Києві на вулиці Попудренка, 46/2 здійснила поворот праворуч зі смуги, що дозволяє рух тільки прямо, чим порушила вимоги дорожнього знаку 4.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем суду не надано.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач визнала той факт, що вона порушила вимоги дорожнього знаку 4.1 Правил дорожнього руху - "Рух прямо" та здійснила поворот праворуч зі смухи руху, що дозволяє рух лише прямо, проте, поворот праворуч нею здійснено, у зв'язку з тим, що через дорожньо-транспортну пригоду рухатись прямо було неможливо. При цьому, позивач вважає, що інспектор поліції при винесенні оскаржуваної нею постанови не в повній мірі врахував усі обставини справи та малозначність вчиненого правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Дорожній знак 4.1 "Рух прямо" дозволяє рух лише прямо.

В силу п. 4 розділу 33 Правил дорожнього руху, дія знака 4.1, установленого на початку дороги або за перехрестям, поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя. Знак не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначним є таке правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам.

Як вбачається зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В силу п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою Закону передбачено право місцевого загального суду як адміністративного змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Дана норма закону не містить заборони місцевому загальному суду як адміністративному змінити захід стягнення на захід впливу.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість, у даному випадку, змінити захід стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн в межах, на захід впливу - усне зауваження.

З огляду на зазначене, доводи апелянта про те, що виключне право приймати рішення стосовно застосування до правопорушника положень статті 22 КУпАП належить органу (посадовій особі), який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення - працівнику органу Національної поліції, котрий має спеціальне звання, а не суду, спростовуються вищевказаним.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Києві в особі інспектора 3-ї роти 2-го батальйону старшого лейтенанта Сеска Романа Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В.