Справа № 221/5365/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2018 року

Київ

справа №221/5365/16-а

адміністративне провадження №К/9901/17841/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №221/5365/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року, ухвалену головуючим суддею Моховим Є.І., та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Чебанова О.О., суддів Сіваченка І.В., Міронової Г.М.,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області, в якому просив:

- скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області № 1652 від 15.08.2016 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах;

- визнати незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області в призначенні йому пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області призначити йому пенсію відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 08.08.2016.

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року, позов задоволено в повному обсязі.

Суди встановили, що в період з 28.06.1990 по 18.05.1995 позивач працював на ВП «Шахта ім. О.О. Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компація», а саме: з 28.06.1990 по 07.07.1991 ( 1 рік 9 днів) - електрозварником 3 розряду; з 08.07.1991 по 01.09.1991 (1 міс. 23 днів) - учнем гірничо-робочого підземного з повним робочим днем в шахті; з 02.09.1991 по 14.03.1994 (2 роки 6 міс. 12 днів) - підземним гірничо-робітником з повним робочим днем в шахті; з 15.03.1994 по 03.07.1994 (3 міс. 18 днів) - учнем підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті; з 04.07.1994 по 18.05.1995 (10 міс. 14 днів) підземним електрослюсарем з повним робочим днем в шахті. Тобто, всього на вказаному підприємстві - 4 роки 10 місяців 16 днів, з них за Списком № 1 - 3 роки 10 місяців 7 днів.

Також, з 29.05.1995 позивач працював за Списком № 1 підземним електрослюсарем на ДП «Шахта імені М.С. Сургая». Загальний стаж роботи на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на вказаному підприємстві становить 21 рік 2 місяці 9 днів.

08.08.2016 позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Волноваському районі Донецької області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області від 15.08.2016 № 1652 в призначені пенсії на пільгових умовах відмовлено.

Відповідачем не враховано до стажу роботи на пільгових умовах періоди з 01.10.2012 по 31.12.2012, з 01.05.2013 по 31.05.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014 та з 01.09.2014 по 30.09.2014 оскільки, за висновками Управління, позивач у вказані періоди виконував роботу за сумісництвом в різних ОСББ, що унеможливлює їх включення до пільгового стажу роботи у відповідності до п. 9 Порядку №383.

Вважаючи таке рішення відповідача необґрунтованим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суди у цій справі при прийнятті рішень виходили з того, що позивач не працював за сумісництвом, оскільки трудові договори з ОСББ ним не укладалися, а виконував певний обсяг робіт за Договорами цивільно-правового характеру, тому застосування пункту 9 Порядку №383 є безпідставним та необґрунтованим.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області заявило вимогу про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 9 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, пенсії за сумісними роботами, професіями і посадами робітникам і службовцям, зайнятих виробництвах, професіях і посадах, передбачених в списках № 1 і № 2, призначаються на загальних підставах, якщо одна із виконуваних сумісних робіт, професій і посад не передбачена в Списку № 1 або №2.

У зв'язку з цим слід зазначити, що сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи). Таке визначення міститься в Положенні про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій (Наказ Міністерства праці, Міністерства юстиції і Міністерства фінансів України від 28.06.1993 № 43).

Отже, робота за сумісництвом передбачає, що працівник має право працювати, крім своєї основної роботи на інших регулярних оплачуваних роботах на умовах трудового договору (у випадку позивача у вільний від основної роботи час або на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації).

При цьому, виконуючи роботи, надаючи послуги відповідно до трудового договору, дотримуються вимог трудового законодавства, а при виконанні цивільно-правового договору для виконання певної роботи або надання будь-яких послуг - цивільного законодавства.

Проте, жодних записів щодо роботи за сумісництвом трудова книжка позивача не містить, що свідчить про те, що ОСОБА_1 працював на підставі цивільно-правових договорів. У зв'язку з чим, Суд не приймає до уваги доводи скаржника про укладення ним трудових договорів з ОСББ.

При цьому, як установлено судами, позивач протягом повного робочого дня працював за основним місцем роботи, що підтверджено дослідженими судами довідками ВП «Шахта ім. О.О. Скочинського» від 25.11.2014 № 715 та ДП «Шахта імені М.С. Сургая» від 08.08.2016 №57. Тобто, позивач працював на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення» 25 років 16 днів.

За наведених вище обставин, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення та наявність у позивача пільгового стажу роботи для призначення пенсію відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, оцінюючи наведені скаржником аргументи, Суд виходить з того, що всі доводи відповідача, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Суди ухвалили судові рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустивши порушень норм процесуального права, тому у відповідності до статті 350 КАС України касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року у справі №221/5365/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду