Справа № 466/6335/18
Суддя: Кавацюк В. І.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/6335/18
РІШЕННЯ

іменем України

«01» жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Павлишин К.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач старший інспектор відділу розшуку

та опрацювання дорожньо-

транспортних пригод Управління

патрульної поліції у м.Львові ДПП

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання дорожньо-транспортних пригод Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в :

06 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання дорожньо-транспортних пригод Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 539329, складеною 27 червня 2018 старшим інспектором ВРОДТП УПП у м. Львові ДПП капітаном поліції ОСОБА_3 його, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУПАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Згідно оскаржуваної постанови суть нібито вчиненого ним правопорушення полягає у тому, що він, позивач 26 лютого 2018 року о 18.54год у м. Львові по вул. Винниця, при дозволеній швидкості руху 50 км/год, рухався зі швидкістю 60-70 км/год, чим порушив п.12.4 ОСОБА_4 дорожнього руху України.

Вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам закону, прийнятою із значним порушенням КУпАП, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню. До того ж, оскаржувану постанову прийнято після закінчення 2-місячного строку, передбаченого ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Зазначає, що час вчинення ним правопорушення, у оскаржуваній постанові 26 лютого 2018 року. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №539329, винесена 27 червня 2018 року. Тобто на момент складання постанови минуло аж 4 місяці з моменту нібито порушення ним правил дорожнього руху, і відповідно вже минув 2-місячний строк накладення адміністративного стягнення з дня вчинення правопорушення, передбачений ч.1 ст.38 КУпАП.

З врахуванням наведеного, просить позов задовольнити.

В судове засідання, яке було призначене на 01 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не зявились та представником позивача подана заява з проханням розглядати справу без їх участі.

Відповідач в судове засідання, яке призначалось на 07 вересня 2018 року о 10.30 год., на 01 жовтня 2018 року о 12.30 год., жодного разу не зявився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, та надіслав на адресу суду відзив, в якому проти позову заперечив, зазначив, що вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані, а тому просить в позові ОСОБА_1 до старшого інспектора ВРОДТП УПП у м. Львові ДПП капітана поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити за безпідставністю. На його думку, позов не підлягає задоволенню, оскільки обставини правопорушення підтверджуються поясненнями ОСОБА_1, зафіксованими в протоколі допиту потерпілого від 03.04.2018 року та висновком експертів № 1412 комісійної судової автотехнічної експертизи по кримінальному провадженні № 000689, а постанова винесена в межах строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.

У відповідності до положень ч.4 ст. 229 КАС України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 15 травня 2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 539329, складеною старшим інспектором ВРОДТП УПП у м. Львові ДПП капітаном поліції ОСОБА_3 ОСОБА_5 Р. В. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУПАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження.

З постанови серії БР № 539329 від 27 червня 2018 вбачається, що ОСОБА_1 26 лютого 2018 року о 18 год. 54 хв. у м. Львові по вул. Винниця, при дозволеній швидкості 50 км/год, рухався зі швидкістю 60-70 км/год, чим порушив п. 12.4 ОСОБА_4 дорожнього руху України.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 2 ст. 214 КУпАП встановлено, що виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, органи Національної поліції, органи державних інспекцій та інші уповноважені органи (пункт 5 статті 213) розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, серед іншого, передбачені ст. 125 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Притягнення до адміністративної відповідальності за порушення на транспорті, врегульовані главою 10 розділу ІІ Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справах про адміністративні правопорушення проводиться у відповідності до вимог, визначених у розділі ІV КУпАП. Вимоги щодо дій працівників поліції при виявленні адміністративного правопорушення визначені, окрім КУпАП, у Законі України «Про національну поліцію» та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані на в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395.

Відповідно до вимог ст.248 Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема статті 122, 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За змістом пункту 9 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Всупереч наведеним нормам, в даному випадку розгляд справи про адміністративне правопорушення органом національної поліції відбувся без участі позивача.

Посилання відповідача у відзиві на те, що позивач був повідомлений про розгляд справи, оскільки посадова особа, яка проводила розгляд справи здійснювала неодноразові телефонні дзвінки і повідомляла про необхідність прибуття в Управління для розгляду справи про адміністративне правопорушення, не може бути взяте судом до уваги, оскільки не підтверджено жодними доказами. Крім цього, позивачем до позовної заяви було долучено копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, згідно з відмітками про перетин кордону у паспорті ОСОБА_1 з 11 травня 2018 року до 01.08.2018 перебував за межами України в ОСОБА_6.

При винесенні постанови за відсутності позивача, було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки не забезпечено можливість знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

При винесенні оскаржуваної постанови старшим інспектором відділу розшуку та опрацювання дорожньо-транспортних пригод Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 не доведено вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, постанова не підтверджена жодними доказами, що підтверджують вину ОСОБА_1

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як слідує із адміністративного позову, позивач заперечує обставину перевищення ним дозволеної швидкості руху.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ОСОБА_4 дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 125 КУпАП.

Відповідач, підтверджуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення посилається на протокол допиту потерпілого від 03.04.2018 року та висновок експертів № 1412 комісійної судової автотехнічної експертизи по кримінальному провадженні № 000689.

Згідно з висновком експертів № 1412 комісійної судової автотехнічної експертизи по кримінальному провадженні № 00689 на вирішення експертизи були поставлені питання щодо того як в даній дорожній ситуації повинен був діяти водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_7 у відповідності до технічних вимог чинних ПДР України; як повинен був діяти водій автомобіля «Peugeot 406» реєстраційний номер країни ОСОБА_6 PGO20246 ОСОБА_1; яка технічна причина настання ДТП.

Вказаний експертний висновок не містить жодного посилання на те, що було встановлено швидкість руху автомобіля «Peugeot 406» реєстраційний номер країни ОСОБА_6 PGO20246 під керуванням ОСОБА_1 У експертному висновку зазначено (п. 3 висновків), що при вихідних даних, які надані у розпорядження експертизи, причиною ДТП з технічної точки зору може бути факт невідповідності дій водія ОСОБА_7 вимогам п.п. 1.5; 1.10 2.3; 10.1; 10.4 та розділу 34 ПДР.

Протокол допиту потерпілого від 03.04.2018 року, складений під час досудового розслідування кримінального провадження не є належним та допустимим доказом, що підтверджує вину особи у справі про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. ст. 95, 224 КПК України протокол допиту потерпілого є доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому законом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

ОСОБА_4 на оцінку доказів, згідно ст. 94 КПК України, надано в тому числі суду. При цьому, згідно ст. 3 КПК України, термін «судове провадження» у цьому Кодексі це кримінальне провадження у суді першої інстанції, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, ВС України, а також за нововиявленими обставинами. В свою чергу, «Судом першої інстанції» є суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження.

Таким чином, місцевий суд як адміністративний суд не вправі оцінювати докази, отримані в ході кримінального провадження. ОСОБА_4 оцінювати вироки суду в кримінальному провадженні чи ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які в даному випадку відсутні, окремо передбачено ч. 6 ст. 78 КАС України.

Водночас, відповідачем перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, об'єктивних доказів (свідчень, доказів або інших відомостей), необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху зібрано не було, таких доказів постанова не містить, очевидців вчиненого правопорушення до розгляду справи не залучалося і не допитувалося. Не надані докази і в судове засідання.

Більш того, у своїй Постанові від 26 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, відповідач не довів правомірність свого рішення, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, доводи позивача щодо відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовані.

Слід зазначити, що субєктом владних повноважень старшим інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_3 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності після закінчення 2-місячного строку, передбаченого КУпАП для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Часом вчинення ОСОБА_1 правопорушення у оскаржуваній постанові зазначено 26 лютого 2018 року. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 539329, винесена 27 червня 2018 року.

У звязку з цим, суд дійшов висновку, що на момент складання постанови минуло 4 місяці з моменту події, вказаної в постанові, і відповідно минув 2-місячний строк накладення адміністративного стягнення з дня вчинення правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Посилання відповідача у відзиві на те, що 22.06.2018 з слідчого управління ГУ НП у Львівській області на адресу Управління надійшла постанова про направлення за належністю матеріалів, що містять ознаки адміністративного правопорушення від 11.06.2018 з матеріалами кримінального провадження, які стосуються перевищення позивачем допустимої в населеному пункту швидкості руху, а 26.06.2015 старший інспектор відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод управління ОСОБА_3 В, розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 у межах строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП, не може бути взяте судом до уваги у звязку з наступним.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Дорожньо-транспортна пригода трапилась 26.02.2018. ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000689 від 27.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Шевченківський районний суд м. Львова розглядає кримінальну справу № 466/4888/18 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. ОСОБА_1 визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Частина 4 ст. 38 КУпАП встановлює місячний строк з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Тобто однією з умов є закриття кримінального провадження, а не виділення з кримінального провадження постановою про направлення за належністю матеріалів, що містять ознаки адміністративного правопорушення. Крім цього, саме дій порушника, щодо якого закрито кримінальне провадження, стосується строк притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Субєктом владних повноважень не доведено, що дії ОСОБА_1 органами досудового розслідування були кваліфіковані як кримінальне правопорушення, кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 не розпочиналось, а тому при визначенні строку накладення адміністративного стягнення повинна застосовуватися загальна норма ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При винесенні оспорюваної постанови про накладення адміністративного стягнення уповноважений працівник органу Національної поліції не врахував того, що закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, чим порушив норми КУпАП

Таким чином, оспорювана постанова винесена поза межами строків, які передбачені для накладення адміністративного стягнення з моменту вчинення адміністративного правопорушення, субєктом владних повноважень не доведено належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

За таких обставин справи суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 77, 94, 139, 241-247, 250-251, 268-272, 286, 295 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 539329, складену 27.06.2018 старшим інспектором відділу розшуку та опрацювання дорожньо-транспортних пригод Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції капітаном поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді попередження, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_8