Справа № 826/16939/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 жовтня 2018 року № 826/16939/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Укройлпродукт»
до Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укройлпродукт» (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, 35-В, код ЄДР: 37036907) (далі - позивач, ТОВ «Укройлпродукт») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДР: 39439980), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.07.2016 № .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає про те, що відповідачем у період з 01,07.2016 по 06.07.2016 була проведена документальна планова перевірка з питань неподання ТОВ «Укройлпродукт» звіту про контрольовані операції за 2015 рік, за результатами якої складено акт від 13.07.2016 № 227/26-15-14-03-01/37036907, який того ж дня отримано товариством. Тобто, як вказав представник позивача, починаючи з 13.07.2016 товариство, в силу пп. 39.5.2.20 пп. 39.5.2 п. 39.5 ст. 39 Податкового кодексу України, має право протягом 30 днів подати заперечення щодо висновків, викладених в такому акті перевірки.

В той же час, представник позивача також наголосив, що 29.07.2016 на адресу позивача надійшло повідомлення-рішення від 27.07.2016 № , що, за висновком представник позивача, свідчить про позбавлення позивача можливості надати свої заперечення до висновків акту перевірки.

Крім того, у позовній заяві представник позивача наголошує на тому, що між ТОВ «Укройлпродукт» (Комітент) та ТОВ «СФС» (Комісіонер), а також ТОВ Спільне Українсько-Кіпрське підприємство з іноземними інвестиціями «Агрозаготівельна група» (Комісіонер) були укладені договори комісії, відповідно до умов яких Комісіонери зобов'язані самостійно здійснювати необхідну комерційно-маркетингову роботу, а саме знайти покупця товару, провести всю переддоговірну роботу і укласти з покупцем контракт на найбільш вигідних для клієнта умовах.

Тобто, як стверджує представник позивача у позовній заяві, Комісіонер є самостійною стороною в зовнішньоекономічних контрактах, а реалізації товару на експорт визначається умови зовнішньоекономічних договорів тільки Комісіонером.

Між тим, представник позивача наголосив, що Комітент обмежений у можливості впливати на умови договорів зовнішньоекономічних господарських операцій, укладених між Комісіонером та нерезидентом, у зв'язку з чим, ТОВ «Укройлпродукт» не є стороною у контрольованих операціях, а отже не повинно подавати звіт про контрольовані операції за 2015 рік.

Таким чином, на думку представника товариства, податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач надіслав суду заперечення проти позову, в якому наголосив на невірному трактуванні позивачем норм Податкового кодексу України, зокрема, пп. 39.5.2.20 пп. 39.5.2 п. 39.5 ст. 39 вказаного Кодексу.

Представник відповідача у позовній заяві вказав, що перевірка проводилась з питань неподання звіту про контрольовані операції, з огляду на що, податкове повідомлення-рішення приймалося відповідно до п.п. 86.7, 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України, з додержанням всіх встановлених вказаною статтею строків.

Також, представник відповідача звернув увагу суду на те, що в ході проведення перевірки встановлено, що протягом 2015 року відповідно до зовнішньо-економічних контрактів та договорів комісії ТОВ «Укройлпродукт» здійснювало господарські операції з придбання та реалізації товарів в статусі Комітента через Комісіонерів з контрагентами-нерезидентами FACTORPETROLEUM hd (Республіка Кіпр) (сума господарських операцій згідно договору комісії 253 808 842,42 грн.), APOLLO MANAGEMENT Ltd (Республіка Сейшельські острови) (сума господарських операцій згідно договору комісії від 01.06.2015 № 01/6-15К складає 58585392,87 грн., а згідно договору комісії від 07.10.2015 № 3/М-К складає 50468258,58 грн.), INTEGROTRADE SA (Швейцарська конфедерація) (сума господарських операцій згідно договору комісії 71150037,54 грн.).

Також представник відповідача зазначив, що відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств від 26.02.2016 № дохід ТОВ «Укройлпродукт» визначений за правилами бухгалтерського обліку за 2015 рік складає ,00 грн., що значно перевищує 50 мільйонів гривень, а обсяг господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку перевищує 5 мільйонів гривень за відповідний податковий звітний рік.

Підсумовуючи, представник відповідача наголосив на тому, що господарські операції ТОВ «Укройлпродукт» є контрольованими у розумінні пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, а у зв'язку з тим, що товариством не подано звіт за 2015 рік про такі контрольовані (господарські) операції, податкове повідомлення-рішення від 27.07.2016 № є правомірним.

З огляду на викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.11.2016 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 № 6357 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 10.11.2017 вказану адміністративну справу прийнято до свого провадження суддею Кармазіним О.А. та призначено до судового розгляду.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі - КАС України), слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У судовому засіданні 15.03.2018 на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Укройлпродукт» з питань неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік, за результатами якої складено акт від 13.07.2016 № 227/26-15-14-03-01/37036907 (далі - Акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем пп. 39.4.2 п.39.4 ст. 39 Податкового кодексу України щодо неподання позивачем звіту про контрольовані операції за 2015 рік.

Так у вказаному акті представниками контролюючого органу встановлено наступне.

Згідно договору комісії від 01.06.2015 № 01/6-15К ТОВ «Укройлпродукт» є Комітентом, а ТОВ «СФС» - Комісіонером, відповідно до умов якого Комітент доручає, а Комісіонер зобов'язується за дорученням Комітента за плату здійснити від свого імені та за рахунок Комітента відповідні дії щодо реалізації на експорт з України товару (олію соняшникову), що належить Комітенту. Згідно даних журналу-ордеру та відомостей по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» за 2015 рік Комісіонером укладались зовнішньоекономічні експортні контракти з компанією APOLLO MANAGEMENT Ltd (Республіка Сейшельські острови), сума господарських операцій яких складала 58585392,87 грн.

Згідно договору комісії від 07.10.2015 № 3/М-К ТОВ «Укройлпродукт» є Комітентом, а ТОВ Спільне Українсько-Кіпрське підприємство з іноземними інвестиціями «Агрозаготівельна група» є Комісіонером, відповідно до умов якого Комітент доручає, а Комісіонер зобов'язується за дорученням Комітента за плату здійснити від свого імені та за рахунок Комітента відповідні дії щодо реалізації на експорт з України товару (олію соняшникову), що належить Комітенту. Згідно даних журналу-ордеру та відомостей по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» за 2015 рік Комісіонером укладались зовнішньоекономічні експортні контракти з компанією APOLLO MANAGEMENT Ltd (Республіка Сейшельські острови), сума господарських операцій яких складала 50468258,58 грн.

Згідно зовнішньоекономічних контрактів Комісіонера з компанією FACTORPETROLEUM hd (Республіка Кіпр) сума господарських операцій складає 253808842,42 грн.

Згідно зовнішньоекономічних контрактів Комісіонера з компанією INTEGROTRADE SA (Швейцарська конфедерація) сума господарських операцій складає 71150037,54 грн.

Також в акті перевірки зазначено про те, що відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств від 26.02.2016 № дохід ТОВ «Укройлпродукт» визначений за правилами бухгалтерського обліку за 2015 рік складає 1 555 287 928,00 грн., що значно перевищує 50 мільйонів гривень, а обсяг господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку перевищує 5 мільйонів гривень за відповідний податковий звітний рік.

З урахуванням наведеного податковий орган під час перевірки дійшов висновку про порушення ТОВ «Укройлпродукт» вимог Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки відповідачем складено податкове повідомлення-рішення від 27.07.2016 № , яким до позивача на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 120.3 ст. 120 ПК України застосовано штрафні санкції у розмірі 365 400,00 грн.

08.08.2016, в порядку адміністративного оскарження, позивачем до ДФС України подано скаргу № 10/08 на податкове повідомлення-рішення від 27.07.2016 № . Однак, 27.09.2016 рішенням ДФС України № 20861/6/99-99-11-03-01-25 скаргу позивача від 08.08.2016 № 10/08 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 27.07.2016 № без змін.

Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення таким, що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

По-перше, щодо твердження позивача про порушення відповідачем порядку прийняття спірного рішення, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до абз. 1 пп. 39.5.2.17 пп. 39.5.2 п. 39.5 ст. 39 ПК України (у редакції станом на липень 2016 року) форма акту (довідки) про результати перевірки контрольованої операції та вимоги до його (її) складення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пп. 39.5.2.18 пп. 39.5.2 п. 39.5 ст. 39 ПК України у разі відмови платника податків або його представника від підписання акту (довідки) про результати перевірки контрольованої операції посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Акт (довідка) перевірки контрольованої операції повинен бути вручений протягом двох робочих днів з дати його складення платнику податків, щодо якого проводилася перевірка, або його представнику під розписку.

Відповідно до пп.39.5.2.20 пп. 39.5.2 п. 39.5 ст. 39 ПК України у разі незгоди платника податків або його представника з висновками перевірки або фактами та даними, викладеними в акті про результати перевірки контрольованої операції, вони мають право подати свої заперечення протягом 30 днів з дня отримання акту. При цьому платник податків має право подати разом із запереченнями або в погоджений строк документи (їх завірені копії), що підтверджують обґрунтованість заперечень. Такі заперечення розглядаються протягом 30 робочих днів, що настають за днем їх отримання, а платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

За умовами пп. 39.5.2.21 пп. 39.5.2 п. 39.5 ст. 39 ПК України прийняття податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки контрольованої операції здійснюється у порядку, передбаченому статтею 86 цього Кодексу, але не раніше закінчення терміну для надання платником заперечень, визначеного підпунктом 39.5.2.20 цього пункту.

Так, як встановлено судом, податковим органом проведено перевірку ТОВ «Укройлпродукт» з питань не подання звіту про контрольовані операції за 2015 рік, за результатами якої складено акт від 13.07.2016 № 227/26-15-14-03-01/37036907, яким встановлено порушення позивачем пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України щодо неподання позивачем звіту про контрольовані операції за 2015 рік.

В той же час, контролюючий орган, не дочекавшись закінчення 30 денного строку, який надано платнику податків для надання заперечень на висновки, викладені в акті перевірки 27.07.2016 прийняв податкове повідомлення-рішення № . Тобто, спірне рішення прийнято податковим органом через 14 днів, що слідують за днем отримання позивачем акта перевірки.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення до спливу строку, передбаченого пп. 39.5.2.20 пп. 39.5.2 п. 39.5 ст. 39 ПК України для надання заперечень, не може обумовити його скасування, оскільки це порушення відповідача само по собі не може спростувати наявність невиконаного обов'язку позивача щодо подання ним звіту про контрольовані операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2018 у справі № 826/1628/17 (провадження № К/9901/31060/18).

Більш того, суд зазначає про те, що норми ст. 39 ПК України, на які робить посилання позивач регулюють особливості проведення перевірок контрольованих операцій, а пункт 39.5 (де встановлені спеціальні строки для оформлення результатів перевірки та винесення податкових повідомлень-рішень) регламентує порядок здійснення податкового контролю за встановленням відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки», в тому числі спеціальну процедуру проведення перевірок.

Поряд з цим, суд вказує на те, що перевірка за результатами якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення проводилась з підстав визначених пп. 78.1.2 та пп. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а саме: неподання у встановлений законом строк звіту про контрольовані операції. Тобто, відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо неподання звіту про контрольовані операції, а не перевірку (чи моніторинг) правомірності самих контрольованих операцій.

З огляду на викладене, враховуючи положення п. 86.7. ПК України в кореспонденції з приписами п. 86.8. ПК України, суд зазначає про безпідставність посилання позивача, як на підставу для скасування податкового повідомлення-рішення порушення відповідачем порядку прийняття такого рішення та не надання позивачу часу на подання заперечень на висновки, що викладені в акті перевірки.

По-друге, щодо встановлених контролюючим органом порушень викладених в акті перевірки, слід зазначити наступне.

Відповідно до пп. 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є:

а) господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - нерезидентами;

б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу товарів через комісіонерів - нерезидентів.

Відповідно до пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України. Під час визначення такого переліку Кабінет Міністрів України враховує такі критерії: держави (території), у яких ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні; держави, які не розкривають у публічному доступі інформацію про структуру власності юридичних осіб; держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією. Такий перелік держав (територій) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, оприлюднює щороку в офіційних друкованих виданнях та на офіційному веб-сайті із зазначенням ставок податку на прибуток підприємств (корпоративний податок). Інформація про зміну ставок оприлюднюється протягом трьох місяців з дати їх зміни.

При цьому, згідно з пп. 39.2.1.4 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, зокрема, але не виключно - операції з товарами, такими як сировина, готова продукція, тощо.

Відповідно до пп. 39.2.1.7 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарські операції визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: загальний обсяг доходу платника податків та/або його пов'язаних осіб від усіх видів діяльності, що враховується під час визначення об'єкта обкладення податком на прибуток підприємств, перевищує 20 млн. гривень за відповідний податковий (звітний) календарний рік; обсяг групи таких господарських операцій платника податків та/або його пов'язаних осіб з одним контрагентом перевищує 1 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість) або 3 відсотки доходу, що враховується під час визначення об'єкта обкладення податком на прибуток підприємств, платника податків за відповідний податковий (звітний) рік.

Відповідно до пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформацію про здійснені контрольовані операції одночасно з поданням декларації з податку на прибуток підприємств (додаток до декларації). Платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Неподання платником податків звіту про проведені ним контрольовані операції, відповідно до вимог п. 39.4 ст. 39 ПК України є порушенням податкового законодавства, відповідальність за яке передбачена пунктом 120.3 статті 120 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, про що між іншим сторонами не заперечується, що між ТОВ «Укройлпродукт» (Комітент) та ТОВ «СФС» (Комісіонер) укладено договір комісії від 01.06.2015 № 01/6-15К. Відповідно до умов вказаного договору Комітент доручає, а Комісіонер зобов'язується за дорученням Комітента за плату здійснити від свого імені та за рахунок Комітента відповідні дії щодо реалізації на експорт з України товару (олію соняшникову), що належить Комітенту.

Як зафіксовано в акті перевірки, що також не заперечується позивачем, згідно даних журналу-ордеру та відомостей по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» за 2015 рік, ТОВ «СФС» укладались зовнішньоекономічні експортні контракти з компанією APOLLO MANAGEMENT Ltd (Республіка Сейшельські острови), сума господарських операцій яких складає 58585392,87 грн.

Також, судом встановлено, що між ТОВ «Укройлпродукт» (Комітент) та ТОВ Спільне Українсько-Кіпрське підприємство з іноземними інвестиціями «Агрозаготівельна група» (Комісіонер) укладено договір комісії від 07.10.2015 № 3/М-К. Відповідно до умов якого Комітент доручає, а Комісіонер зобов'язується за дорученням Комітента за плату здійснити від свого імені та за рахунок Комітента відповідні дії щодо реалізації на експорт з України товару (олію соняшникову), що належить Комітенту.

Як зафіксовано в акті перевірки, що також не заперечується позивачем, згідно даних журналу-ордеру та відомостей по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» за 2015 рік ТОВ Спільне Українсько-Кіпрське підприємство з іноземними інвестиціями «Агрозаготівельна група» укладались зовнішньоекономічні експортні контракти з компанією APOLLO MANAGEMENT Ltd (Республіка Сейшельські острови), сума господарських операцій яких складає 50468258,58 грн.

Також, згідно зовнішньоекономічних контрактів Комісіонера з компанією FACTORPETROLEUM hd (Республіка Кіпр) сума господарських операцій складає 253808842,42 грн. Згідно зовнішньоекономічних контрактів Комісіонера з компанією INTEGROTRADE SA (Швейцарська конфедерація) сума господарських операцій складає 71150037,54 грн.

В контексті спірних господарських операцій між Комітентом та Комісіонерами, а також між Комісіонерами та нерезидентами, суд зазначає, що відповідно до ст. 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Частиною 3 ст. 1012 Цивільного кодексу України передбачено, що істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Відповідно до ст. 1014 Цивільного кодексу України комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо комісіонер вчинив правочин на умовах більш вигідних, ніж ті, що були визначені комітентом, додатково одержана вигода належить комітентові.

Згідно з ст. 1018 Цивільного кодексу України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Отже, комісіонер здійснює продаж покупцю товару, право власності на яке належить комітенту. Роль комісіонера полягає у тому, що він виконує доручення комітента та діє відповідно до його вказівок, тобто виконує посередницьку функцію.

При цьому, комісіонер не може самостійно, на свій розсуд визначити ціну придбання/продажу товару, оскільки ціна товару є істотною умовою договору комісії.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми у сукупності, суд дійшов висновку, що комісіонер в аспекті визначення ціни продажу товару повністю залежить від волевиявлення комітента. В межах договору комісії право власності на товари від комітента до комісіонера не переходить.

Підпунктом 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що продаж (реалізація) товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З огляду на викладене, суд зазначає, що операції платника податку (комітента) з продажу товарів нерезиденту (зареєстрованого у державі (території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України) через комісіонера визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються умови, передбачені підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, оскільки безпосередньо право власності на товар переходить від комітента до покупця (нерезидента).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2018 у справі № 826/1628/17 (провадження № К/9901/31060/18).

Разом з тим, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 1042-р, у відповідності до 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України визначено Перелік держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, термін дії якого з 25.12.2013 по 13.05.2015.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України» визнано таким що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 1042-р та затверджено новий перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 977-р «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України» визнано таким що втратило чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р та затверджено новий перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України.

При цьому, відповідно до вказаних розпоряджень у переліку держав, (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні перебували, зокрема, Республіка Сейшельські Острови, Швейцарська Конфедерація та Республіка Кіпр.

Крім того, позивачем не заперечується той факт, що відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств від 26.02.2016 № дохід ТОВ «Укройлпродукт» визначений за правилами бухгалтерського обліку за 2015 рік складає ,00 грн., що значно перевищує 50 мільйонів гривень, а обсяг господарських операцій Комісіонера з кожним контрагентом (нерезидентом), визначений за правилами бухгалтерського обліку перевищує 5 мільйонів гривень за відповідний податковий звітний рік.

Отже, у спірних правовідносинах наявні умови, передбачені пп. 39.2.1.7 п. 39.2 ст. 39 ПК України, для визнання господарських операцій позивача контрольованими, з огляду на що ТОВ «Укройлпродукт» є платником податків, який був зобов'язаний подати звіт про контрольовані операції за 2015 рік.

В той же час, судом встановлено, що такий звіт за 2015 рік позивачем не подавався.

Таким чином, враховуючи викладене у сукупності, а також зважаючи на те, що, по-перше, контрагенти (нерезиденти) перебували у переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України, по-друге, загальний дохід платника податків за 2015 рік, визначений за правилами бухгалтерського обліку задекларований у розмірі ,00 грн., що значно перевищує 20 млн. гривень за відповідний податковий (звітний) календарний рік; по-третє, обсяг господарських операцій з компаніями нерезидентами перевищує 1 млн. гривень, у зв'язку з чим, судом встановлено, що такі господарські операції є контрольованими в розумінні ст. 39 ПК України та перевищують 5 млн. гривень, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 27.07.2016 № , прийняте ГУ ДФС у м. Києві є правомірним та таким що не підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку в порядку ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укройлпродукт» (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, 35-В, код ЄДР: 37036907) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін