Справа № 820/4677/18
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 р. № 820/4677/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1,61120) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (просп. Тракторобудівників, буд. 144,м. Харків,61121) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради щодо відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як уповноваженому представнику сім`ї та на її малолітнього сина ОСОБА_2, згідно заяви від 29.08.2017 року;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як уповноваженому представнику сім`ї та на її малолітнього сина ОСОБА_2, згідно заяви від 29.08.2017 року, щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі, що встановлений чинним законодавством України;

- зобовязати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради подати до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської облдержадміністрації необхідні документи для нарахування та здійснення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як уповноваженому представнику сім`ї та на її малолітнього сина ОСОБА_2, згідно заяви від 29.08.2017 року, щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі, що встановлений чинним законодавством України;

- зобовязати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради подати у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення відповідно до статті 382 КАС України;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) усі понесені судові витрати),

В обґрунтування позовних зазначено, що з 2016 року позивач та її син перебувають на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради як внутрішньо переміщені особи. Повідомленням № 5314 Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради не було призначено щомісячну адресну допомогу оскільки населений пункт, де зареєстровані позивач з дитиною, відсутній у переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що адреса реєстрації позивача та її сина : смт. Південне (до перейменуваня - Ленінське) м. Торецька Донецької області до 07.02.2018 року не відносилось до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово здійснювали свої повноваження, тому в призначенні щомісячної допомоги було відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (до перейменування - Ленінське) м. Торецька Донецької області, разом з неповнолітньою дитиною перебувають на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками № НОМЕР_2 від 22.12.2016 та № НОМЕР_3 від 22.12.2016 року.

Позивачу була призначена і виплачувалась допомога внутрішньо переміщеним особам у період з 11.11.2014 по 10.03.2015 року та на сина з 08.10.2016 по 07.12.2016 року та з 08.12.2016 по 07.02.2017 року,

29.08.2017 року позивач звернулася до управління до продовження виплат, однак їй було відмовлено, оскільки адреса реєстрації позивача смт. Південне (до перейменуваня - Ленінське) м. Торецька Донецької області згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р не відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо-переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало не придатним для проживання внаслідок проведення АТО.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 року №638-IV встановлено, що район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Наказ, яким визначено район проведення АТО, виданий керівником Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 07.10.2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області (без виключень). Таким чином, всі населені пункти Донецької та Луганської областей є районами проведення АТО.

В ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII, який набрав чинності 15.10.2014р. (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1669) зазначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 3 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014».

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1706) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 7 Закону № 1706 Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 2 постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (у ред. на момент першого звернення позивача із заявою про надання адресної допомоги) визначено, що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Отже, на момент прийняття рішення про надання позивачеві адресної допомоги у 2016 році постанова КМУ від 01.10.2014 року № 505 не містила такої передумови надання адресної допомоги, як переміщення з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення.

Відповідні зміни до п.2 постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» внесені постановою КМУ від 28 січня 2015 р. № 34, яка набула чинності з 10.02.2015 року.

Суд зазначає, що пунктом 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 (далі - Порядок №509) визначено, що документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є довідка; вказаний документ діє безстроково, крім випадків, передбачених ст..12 Закону № 1706.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що на момент виникнення спірних відносин, позивач є внутрішньо переміщеною особою, через наявність відповідних несприятливих обставин, встановлених ст. 1 Закону № 1706-VII, які змусили його покинути своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, що підтверджено як довідками відповідача № НОМЕР_2 від 22.12.2016 та № НОМЕР_3 від 22.12.2016 року.

Доказів скасування довідок про взяття позивача та її неповнолітньої дитини на облік як осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів, проведення антитерористичної операції від 22.12.2016 року № НОМЕР_2 та від 22.12.2016 року № НОМЕР_3 відповідачем суду не надано. Отже, позивач та її неповнолітня дитина мають статус тимчасово переміщених осіб, що відповідно до положень ч.2, 3 ст. 7 Закону № 1706 надає позивачу право на отримання адресної допомоги.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачеві у призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за його заявою від 29.08.2017 року, а отже в цій частині вимог адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вимога позивача про зобов'язання відповідача подати до обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації документи для нарахування та здійснення виплати ОСОБА_1 допомоги за її заявою від 29.08.2017 року не підлягає задоволенню, оскільки передує повторному розгляду відповідачем питання з приводу призначення позивачу допомоги за її заявою від 29.08.2018 року та звернена на майбутнє.

Стосовно вимоги про встановлення судового контролю, суд зазначає, що відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов'язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об'єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми - це прерогатива суду.

В своєму ж позові про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навів аргументованих доводів, та не надав доказів того, що прийняте рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись. Тому вказана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, а отже адміністративний позов є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 262, 246, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради щодо відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як уповноваженому представнику сім`ї та на її малолітнього сина ОСОБА_2, згідно заяви від 29.08.2017 року.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як уповноваженому представнику сім`ї та на її малолітнього сина ОСОБА_2, згідно заяви від 29.08.2017 року, щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі, що встановлений чинним законодавством України.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради (просп. Тракторобудівників, буд. 144,м. Харків,61121) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1,61120) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704, 80 грн ( сімсот чотири грн. 80 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.