Справа № 0540/8840/18-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 р. Справа№0540/8840/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі УПФ) про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.06.2018 року, вона успадкувала майно у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 40 911,24 грн., яка належала її матері ОСОБА_2 на підставі довідки, виданої УПФ 04.06.2018 року № 2998/03 за період з 13.06.2015 по 30.11.2017. У липні 2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та сплатити недоотриману пенсію, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 за період з 30.11.2014 по 13.06.2015, однак 03.08.2018 року УПФ надано відповідь, в якій відповідач, посилаючись на статті 46, 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зазначив, що пенсійна виплата нараховувалась, але не отримувалась з вини ОСОБА_2 з серпня 2014 року. Розмір недоотриманої пенсії розраховано не більше ніж за три роки до дня звернення спадкоємцем з заявою та необхідними документами, а саме за період з 13.06.2015 року по 30.11.2017 рік і складає суму 40528,20 грн.

Позивач, посилаючись на приписи статті 46 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», вважає, що вона має право на виплату недоотриманої пенсії, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 за період з 30.11.2014 року по 30.11.2017 рік, тобто за три роки з дня смерті спадкодавця.

На підставі викладеного позивач просить: 1) визнати протиправним рішення УПФ від 03.08.2018 року про відмову перерахувати та сплатити недоотриману пенсію у період з 30.11.2014 року по 13.06.2015 рік; 2) зобовязати відповідача здійснити перерахунок та сплатити їй недоотриману суму пенсії за період з 30.11.2014 року по 13.06.2015 рік.

Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, керуючись статті 12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у пятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

04 жовтня 2018 року з боку відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого УПФ заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що 14.06.2018 року позивач, як спадкоємець, звернувся до УПФ із заявою про виплату недоотриманої пенсії, що залишилася після смерті ОСОБА_2 УПФ було виплачено позивачу недоотриману пенсію за період з 13.06.2015 року по 30.11.2017 рік у розмірі 40 528,20 грн.

Також, представник відповідача, посилаючись на приписи статей 46, 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зазначив, що нараховані суми пенсії виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. ОСОБА_1 звернулася до управління про надання інформацію у письмовій формі щодо періоду та суми нарахованої заборгованості по невиплаченій пенсії. Управлінням було надано відповідь від 03.08.18 № К-47/02-15, яку позивач отримав 08.08.2018 року. У відповіді надано пояснення та запропоновано оскаржити до головного управління ПФУ в Донецькій області.

З урахуванням наведеного відповідач вважає, що позивач не має право на виплату недоотриманої пенсії за період з 30.11.2014 року по 13.06.2015 рік, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 перебувала на обліку в Ясинуватському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, та отримувала пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 20).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла 30.11.2017 року, про що 13.03.2018 року зробило відповідний актовий запис № 358 (а.с. 10).

13 червня 2018 року державним нотаріусом Пятої донецької державної нотаріальної контори, посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно свідоцтва ОСОБА_1 успадкувала майно у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 40 911,24 грн., яка належала ОСОБА_2 та залишилося в УПФ після її смерті. Вказана сума визначена у довідці УПФ 04.06.2018 року № 2998/03 за період з 03.06.2015 по 30.11.2017 (а.с. 11, 30).

14 червня 2018 року позивач, на підставі вищевказаного свідоцтва, звернулася до Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про виплату їй вищевказаної недоотриманої пенсії (а.с. 45).

Також, 14 червня 2018 року позивач звернулася до Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою, в якій повідомила, що вона зверталася до УПФ на підставі свідоцтва про право на спадщину, для отримання недоодержаної пенсії, що належала ОСОБА_2 Позивач просила відповідача розяснити чому сума пенсії, що вказана у довідці від 04.06.2018 року № 2998/03, нарахована з 04.06.2015 року по дату смерті (30.11.2017), що є менше трьох років та після звернення за виплатою недоотриманої пенсії ця сума ще зменшилась (а.с. 46).

Окрім того, 26 липня 2018 року позивач звернулась до УПФ із заявою, в якій просила, на підставі свідоцтва про право на спадщину, для отримання недоодержаної пенсії, надати інформацію щодо періоду та суми нарахованої заборгованості з недоотриманої пенсії із зазначенням дати з якої було припинено виплату пенсії (а.с. 22).

01 серпня 2018 року Ясинуватським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області видано розпорядження про виплату позивачу недоодержаної пенсії, що належала ОСОБА_2 та залишилася після її смерті у розмірі 40 528,20 грн. за період з 13.06.15 по 30.11.17. Про виплату вказаної суми також свідчить талон до разового доручення № 16/2 (а.с. 47, 48).

Також, УПФ, листом від 03.08.2018 року № К-47/02-15, повідомило позивачу, що згідно приписів статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії (а.с. 13).

Позивач оскаржує таке рішення відповідача щодо відмови у виплати недоодержаної пенсії за період з 30.11.2014 року по 13.06.2015 рік, яка залишилася після смерті ОСОБА_2

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003№1058-IV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058).

Згідно зі статтею 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058, передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

У відповідності до статті 52 Закону № 1058 сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Вищевказана норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (з дня відкриття спадщини стаття 1220 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у звязку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сімї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сімї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

При цьому, для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у звязку з відсутністю членів сімї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а вразі відсутності членів сім'ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Як встановлено судом ОСОБА_2 померла 30.11.2017 року, про що 13.03.2018 року зробило відповідний актовий запис № 358 та видано свідоцтво про смерть.

Позивач звернулася до Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про виплату недоодержаної пенсії - 14.06.2018р., тобто, більш ніж через шість місяців після смерті (відкриття спадщини) ОСОБА_2

Таким чином, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги наведене та враховуючи, що позивач звернулась із заявою про виплату недоотриманої суми пенсії, що увійшла до складу спадщини та склала 40 911,24 грн. за період з 03.06.15 по 30.11.17, суд дійшов висновку, що виплачуючи позивачу суму недоотриманої пенсії у розмірі 40 528,20 грн. за період з 13.06.15 по 30.11.17, УПФ діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки виплаті підлягає недоотримана сума пенсії у тому розмірі, що увійшла до складу спадщини, визначена у свідоцтві про право на спадщину за заповітом та вказана УПФ у довідці від 04.06.2018 року № 2998/03.

Таким чином, суд вважає, що УПФ повинно виплатити позивачу залишок недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 та увійшла до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.06.2018 року у розмірі 383,04 грн.

З тих же самих мотивів, що викладені вище, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання УПФ виплатити недоотриману пенсію за іншій період (30.11.14-03.06.15), оскільки позивач звернулась із заявою про виплату недоотриманої пенсії з перевищенням шестимісячного строку після відкриття спадщини і ця сума, за вказаний період, не увійшла до складу спадщини, як того вимагає чинне законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено, що він у липні 2018 року звертався до відповідача із окремою заявою, встановленої форми, про виплату недоотриманої пенсії, що належала ОСОБА_2 за період з 30.11.14 по 13.06.15.

Окрім того, суд зазначає, що лист-відповідь УПФ від 03.08.2018 року № К-47/02-15 не є рішенням субєкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобовязання відповідача виплатити позивачу недоотриману пенсію за період з 30.11.14 по 03.06.15, що залишилася після смерті ОСОБА_2 та не увійшла до складу спадщини.

Суд критично ставиться до посилань обох сторін на приписи статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV відповідно до якої, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Зазначена норма Закону регулює питання щодо виплати пенсії саме пенсіонерові за минулий час, яку він не отримав з власної вини чи з вини органу, а не щодо отримання недоодержаної пенсії, що залишилася після смерті пенсіонера членами його сімї чи на підставі свідоцтва про право на спадщину. Тобто, в даному конкретному випадку, вищевказана норма не регулює спірні правовідносини.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні підлягають задоволенню в частині суми, що увійшла до складу спадщини та не виплачена на час розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 вказаної статті).

Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Ясинуватське обєднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_3 залишок недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 та увійшла до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.06.2018 року у розмірі 383 (триста вісімдесят три) грн. 04 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині визнання протиправним рішення щодо відмови у виплаті недоотриманої пенсії за період з 30.11.2014 року по 03.06.2015 рік та зобовязання виплатити недоотриману суму пенсії за період з 30.11.2014 року по 03.06.2015 рік відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: м-н Гідростроітелів, буд. 12, смт. Очеретине, Ясинуватський район Донецька область, 86020, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лазарєв В.В.