Справа № 356/376/18
Суддя: Лялик Р. М.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/376/18
№ провадження 2-а/356/28/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.18 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А.

За участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_3 з позовом до поліцейського Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 11.06.2018 року поліцейським Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 винесено постанову серії НК № 822700 про притягнення її, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Разом з тим, позивачка факт вчинення нею правопорушення заперечує та вказує, що дійсно того дня, 11.06.2018 року після 20 год. 00 хв. прямувала на автомобілі НОМЕР_1, від залізничного вокзалу у м. Березань вздовж залізничної колії та, підїжджаючи до повороту на межі з річкою Недра, побачила поліцейський автомобіль, який їхав зі швидкістю 80 км/год та мало не вчинив з нею зіткнення. Приїхавши до місця призначення, позивачка зупинилась та у дзеркало побачила, як вказаний автомобіль обїхав її та став попереду, після чого до неї підійшов поліцейський та перевірив документи. Далі позивачка пішла по своїм справам. 20.05.2018 року поштою отримала лист, з якого дізналась, що її притягнуто до адміністративної відповідальності. Відтак, просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати спірну постанову, так як інспектор при її винесенні не керувався жодними доказами, а також не ознайомив її, позивачку, з її правами. Окрім того, просить суд постановити окрему ухвалу щодо неправомірних дій відповідача.

19.07.2018 року через канцелярію суду на виконання ухвали Березанського міського суду Київської області від 10.07.2018 року від позивача надійшло заява, в якій остання просила зупинити виконавче провадження № 56800993 від 18.07.2018 року з примусового виконання спірної постанови на час розгляду справи (а.с.10).

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2018 року поліцейським СРПП № 3 Березанського ВП, капралом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 822700 від 11.06.2018 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у відповідності до якої водій ОСОБА_3 о 20 годині 30 хвилин в день складення постанови в м. Березань по вул. Будівельників, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час руху транспортного засобу користувалась засобами звязку, тримаючи їх в руці, а саме розмовляла по мобільному телефону, чим порушила п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху, та якою постановлено застосувати до правопорушника позивачки по справі - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.2,11).

Постановою державного виконавця Березанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 від 18.07.2018 року відкрито виконавче провадження № 56800993 з примусового виконання постанови Березанського відділення поліції № НК 822700, виданої 18.06.2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 850 грн. (а.с.13).

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Так, частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Пунктом 2.9 «д» ПДР встановлено заборону водієві під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Вказана заборона спрямована на посилення безпеки руху та запобігання виникнення аварійних ситуацій, оскільки водій, тримаючи засіб звязку у руці незалежно від мети, відволікається від керування транспортним засобом і не зможе оперативно відреагувати на зміну дорожньої обстановки з огляду на те, що одна рука буде зайнята.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

В той же час, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи вказане, висновок відповідача - поліцейського Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 в спірній постанові про накладення адміністративного стягнення серії НК № 822700 від 11.06.2018 року про порушення ОСОБА_5 вимог п. 2.9 «д» ПДР є безпідставним та необґрунтованим, так як жодних доказів на підтвердження того, що позивачка користувалась мобільним телефоном, тримаючи його у руці, безпосередньо під час руху транспортного засобу, суду надано не було.

Сама ж по собі оскаржувана постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення останнью правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18).

Визнання позивачкою при зверненні до суду з позовом того факту, що вона справді користувалась у автомобілі мобільним телефоном після зупинки транспортного засобу, що передувало її розмові з поліцейським, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, покладених в основу прийнятого субєктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено.

Водночас, відповідач - поліцейський Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився та всупереч вимогам ч. 2 ст. 131 КАС України причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав, тим самим знехтувавши своїми процесуальними правами щодо надання суду доказів та доведення правомірності прийнятого рішення у відповідності з положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, у своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «ОСОБА_5 де Рібемон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

При цьому, вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Враховуючи вказане, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, беручи до уваги межі заявлених позивачем позовних вимог та суть спору, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов до висновку про недоведеність наявності в діях позивачки факту порушення вимог п. 2.9 «д» ПДР, а відтак і події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому спірна постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Що стосується вимоги позивачки постановити окрему ухвалу щодо неправомірних дій відповідача, слід зазначити наступне.

За умовами ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Аналіз наведеної норми свідчить, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обовязком суду та, як інститут адміністративного судочинства, дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.

Із позовної заяви вбачається, що підстави для прийняття окремої ухвали співпадають з підставами, покладеними в основу адміністративного позову, тому суд вважає, що клопотання позивача про постановлення окремої ухвали є безпідставним, оскільки зазначеним обставинам судом надана оцінка в судовому рішенні за наслідками розгляду адміністративного позову.

За наведених обставин, суд відхиляє клопотання сторони про постановлення окремої ухвали.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 249, 268-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245 КУпАП,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 Олександрівни, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2), до поліцейського Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК № 822700 від 11.06.2018 року, винесену поліцейським СРПП № 3 Березанського ВП, капралом поліції ОСОБА_2 скасувати.

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити в звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Шостого апеляційного адміністративного суду через Березанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7