Справа № 755/6038/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/6038/18 Суддя (судді) першої інстанції: Гончарук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 03 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора 3 роти 1-го батальйону УПП у м.Києві ДПП лейтенанта ОСОБА_3 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до Інспектора 3 роти 1-го батальйону УПП у м.Києві ДПП лейтенанта ОСОБА_3, в якому просив скасувати постанову №419538 від 26 грудня 2017 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 03 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач не був присутній під час складання спірної постанови, відсутні докази щодо роз'яснення позивачу ст.ст.307, 308, 268 КУпАП при накладенні на нього адміністративного стягнення, крім того, позивач не є посадовою особою, що зобов'язана приймати міри для своєчасної заборони або обмеження дорожнього руху, а тому на нього не може бути накладено стягнення на підставі ч.1 ст.140 КУпАП.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції позиція відповідача обґрунтовувалась тим, що позивачем було порушено п.1.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 26 грудня 2017 року разом із схемою та фотоматеріалами, а тому його правомірно притягнуто до відповідальності згідно з ч.1 ст.140 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2017 року інспектором роти №3 батальйону №1 полку №1 УПП в м.Києві ДПП старшим лейтенантом ОСОБА_4 було здійснено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі у м.Київ, вул.Фанерна (Харківське шосе) під час якого встановлено, що експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» за такими показниками: покриття проїзної частини має: наплив, затоплення. Огородження відсутні. Експлуатаційний стан технічних засобів організації дорожнього руху не відповідає вимогам ДСТУ 4100:2014 та ДСТУ 3308-96 за такими показниками: відсутні дорожні знаки. Забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на Дніпровське ШЕУ.

За наслідками проведеного обстеження складено акт від 26 грудня 2017 року (а.с.30) згідно з яким обстеження здійснювалось у присутності начальника ШЕУ Дніпровського району ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 Також складено схему до акта (а.с.31) та здійснено фотофіксацію (а.с.32).

В цей же день, 26 грудня 2017 року відповідачем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №419538 (а.с.29), згідно з якою ОСОБА_2 на вул.Фанерна (шосе Харківське) у м.Києві, будучі посадовою особою (начальник) КП ШЕУ Дніпровського району, не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або невжиття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, а саме не обмежив рух по ділянці зі сторони вул.Фанерна та шосе Харківського, чим порушив п.1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП. Керуючись положеннями ст.ст.33, 284 КУпАП до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що при розгляді справи знайшов своє підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем, в матеріалах справи наявні такі докази, що дають всі підстави стверджувати про допущення позивачем порушення Правил дорожнього руху, а саме посадовою особою ОСОБА_2 допущено порушення правил норм та стандартів, щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на ділянці дороги та не вжито всіх можливих заходів до усунення перешкод.

За наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ч.1 ст.140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Отже, бездіяльність осіб не повинна створювати небезпеку чи перешкоду для руху. Невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху передбачають притягнення відповідної посадової особи до відповідальності, передбаченої

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з тим, що останній 26 грудня 2017 року будучі посадовою особою - начальником КП ШЕУ Дніпровського району, не обмежив рух по ділянці зі сторони вул.Фанерна та шосе Харківського при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, а саме наплив, затоплення проїзної частини.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до ч.ч.2, 4, 5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В матеріалах справи наявні акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 26 грудня 2017 року зі схемою та матеріалами фотофіксації, з яких вбачається, що на проїзній частини в м.Київ по вул.Фанерній до Харківського шосе наявний наплив, затоплення та відсутні жодні знаки щодо заборони або обмеження руху на вказаній ділянці.

Колегія суддів зазначає, що в акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 26 грудня 2017 року зазначено, що обстеження відбувалось у присутності начальника ШЕУ Дніпровського району ОСОБА_2, в той же час, у вказаному акті відсутній підпис останнього, який би підтверджував, що позивач був присутній при його складанні. Жодної відмітки про відмову ОСОБА_2 від підписання цього акту в ньому відсутні. Окремого акту про відмову начальника КП ШЕУ Дніпровського району ОСОБА_2 від підписання акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 26 грудня 2017 року складено не було.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відповідно до п.п.1, 2 розділу III якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1 ст.140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.9 р.ІІІ вказаної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 грудня 2017 року серії АР №419538 вбачається, що в ній відсутній підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності та не міститься відмітки про відмову позивача від її підписання та отримання.

Таким чином, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, не виконано обов'язку по доведенню належними та допустимими доказами, що при винесення оскаржуваної постанови було дотримано чинні норми законодавства щодо роз'яснення позивачу його прав, закріплених у ст.268 КУпАП, строків виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та порядку її оскарження.

Доказів повідомлення позивача про день, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

Отже, в даному випадку інспектором здійснено негайний розгляд справи без повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про дату, місце та час розгляду справи, без будь-якого документування того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій позивача, що вказує на порушення вимог ч.1 ст.268 КУпАП, що обґрунтовано ставить під сумнів правомірність винесення такої постанови, та може бути самостійною підставою для визнання її протиправною та скасування.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення про притягнення до адміністративної відповідальності має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Оскаржувана постанова не містить підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності та не містить відмітки про відмову позивача від її підписання та отримання. Зазначена в спірній постанові адреса місця проживання відповідача АДРЕСА_1 не відповідає дійсності, оскільки відповідно до акту від 08 серпня 2018 року (а.с.67) ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, позивач був знятий з реєстрації за цією адресою 25 травня 2010 року та з 27 травня 2010 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, згідно з копією паспорта позивача (а.с.6). Наведене свідчить, що при складанні оскаржуваної постанови від 26 грудня 2017 року, відповідачем не було в повній мірі встановлено відомостей про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, що, в свою чергу, виключає можливість прийняття цього рішення відповідача у якості належного доказу у справі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 грудня 2017 року серії АР №419538 складена з порушенням норм ст.283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а, яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В той же час, відповідно до п.1.1. р.І Контракту з начальником КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району м.Києва», що належить до комунальної власності територіальної громади м.Києва від 12 жовтня 2015 року (а.с.62) укладеного між ВО КМР (КМДА) та начальником КП ШЕУ Дніпровського району м.Києва, за цим контрактом начальник зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне керівництво підприємством, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і зберігання закріпленого за підприємством комунального майна.

Разом з тим, згідно п.п.3.3, 3.19 Посадової інструкції заступника начальника по утриманню шляхів, затвердженою начальником КП ШЕУ Дніпровського району м.Києва 10 січня 2012 року (а.с.64) саме заступник начальника по утриманню шляхів здійснює кожен день нагляд за технічним станом вулиць, тротуарів, споруд на них на предмет аварійно небезпечної ямковості, провалів, просадок, санітарного стану та інше; організовує роботу по боротьбі з стихійним лихом, ліквідації аварій при виникненні умов, що створюють загрозу безпеки дорожнього руху, приймає міри для своєчасної заборони, або обмеження дорожнього руху.

Таким чином, відповідною посадовою особою, до обов'язків якої належить своєчасна заборона або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху є заступник начальника по утриманню шляхів КП ШЕУ Дніпровського району м.Києва, що також свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.140 КУпАП за порушення п.1.5 Правил дорожнього руху, а саме не обмеження руху по ділянці зі сторони вул.Фанерна та шосе Харківського при наявності напливу, затоплення 26 грудня 2017 року.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на відсутність жодних належних та допустимих доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, а також правомірності складання та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 грудня 2017 року серії АР №419538, та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, у зв'язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 03 липня 2018 року скасувати і ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову №419538 від 26 грудня 2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст постанови виготовлено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма