Справа № 381/2544/15-а (2а-2266/06)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2018 року

Київ

справа №381/2544/15-а (2а-2266/06)

адміністративне провадження №К/9901/48305/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 (суддя Василенко Я.М.) у справі № 381/2544/15-а (2а-2266/06) за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Садове товариство "Блакитна затока" про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2006 позов у цій справі задоволено, а саме, визнано протиправною бездіяльність Київської міської ради та Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації щодо внесення змін до Додатку рішення Київської міської ради № 354/3815 від 27.10.2005 про перелік земельних ділянок, які передаються у приватну власність визначеним у переліку особам, визнано здійсненою заміну зазначеного Додатку іншим списком, який прийнятий та затверджений рішенням правління Садового товариства «Блакитна затока» № 04/10 від 04.10.2006 та зобов'язано Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації у відповідності до цих змін оформити та видати документи про право власності на відповідні земельні ділянки, що знаходяться на о. Водників в Голосіївському районі м. Києва членам Садового товариства «Блакитна затока» у розмірі та особам переліченим у резолютивній частині цього рішення суду.

Вважаючи, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2006 порушено право власності осіб, які не були залучені до розгляду справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржили її в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 у відкритті апеляційного провадження за поданою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційною скаргою відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки наведені апелянтами причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнано судом неповажними.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржили зазначене рішення в касаційному порядку та просить його скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обґрунтовується тим, що більше десяти років їм не було відомо про існування цієї справи та ухваленого рішення по ній, оскільки їх не було залучено до участі у справі та їм не було відомо про її розгляд. Про постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2006 у цій справі їм стало відомо лише 30.11.2017 від ОСОБА_5, який надав їм для ознайомлення копію цього рішення. Скаржникам не було відомо, що спірні земельні ділянки вибули з їх власності, а тому висновки апеляційного суду, що вони мали знати про рішення суду першої інстанції, оскільки цим судовим рішенням позбавлено їх права власності є лише припущенням, що є недопустимим. Ухвалюючи оскаржуване рішення апеляційним судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального право та неправильно застосовано норми процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла до апеляційного суду 26.12.2017 згідно супровідного листа суду першої інстанції № 05-10/421/17 від 18.02.2017 (а.с. 47), проте зазначена апеляційна скарга не містить вхідного штампу суду першої інстанції, що унеможливлює встановлення дати подання скаржниками зазначеної апеляційної скарги до суду. Крім цього, наявна в матеріалах апеляційна скарга має на кожній сторінці відмітки, що це є копія, яка засвідчена секретарем судового засідання Баглай О.Є. Іншої апеляційної скарги матеріали справи не містять. До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення процесуального строку, яка також відмітку, що це копія.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2018 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянтам строк на усунення невстановлених судом недоліків, а саме, для звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків та направити таку заяву до суду з додаванням доказів на підтвердження поважності причин пропуску зазначених строків. Таке рішення апеляційний суд обґрунтовував тим, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подана 13.12.2017 із пропуском строку на апеляційне оскарження, при цьому апелянтами не вказано причини пропуску цього строку та не додано доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Проте, у апеляційній скарзі та доданій до неї заяви про поновлення процесуального строку апелянтами порушувалось питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з посиланням на наявність поважних причин, а саме, оскільки скаржники не були залучені до участі у цій справі, не приймали участі у її розгляді, їм не було відомо про ухвалення Фастівським міськрайонним судом Київської області постанови від 06.10.2006 більше десяти років. Про існування зазначеного рішення суду їм стало відомо лише 30.11.2017.

На виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2018 про залишення апеляційної скарги без руху, 09.02.2018 від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до апеляційного суду надійшла заява про поновлення строків відповідно до якої останні просили визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження з ти х же підстав, що були зазначені у апеляційній скарзі та доданої до неї зави про поновлення процесуального строку.

За результатами розгляду зазначеної заяви, оскаржуваною хвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки наведені апелянтами підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приймаючи зазначене рішення апеляційний суд виходив з того, що апелянти знали або повинні були дізнатись про порушення своїх прав відразу після винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки цим рішенням скасовано право апелянтів на користування земельними ділянками, які були передані їм у приватну власність. Разом з тим жодної оцінки наведених апелянтом причин судом не надано.

Відповідно до частини першої-третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч.1). Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч.2). Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.3).

З огляду на наведене, колегія суддів не погоджується з оскаржуваним рішенням апеляційного суду та вважає його таким, що не відповідає положенням частини першої статті 242 КАС України, як необґрунтованим та ухваленим без дотримання норм процесуального права.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, апелянти не залучались до участі у справі, не приймали участі у її розгляді та не отримували копію рішення суду першої інстанції. Крім цього, зазначене судове рішення не внесене до Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому є таким, що не оприлюднене.

Також слід відзначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо виконання рішення суду першої інстанції у цій справі, а тому підстави вважати, що апелянти значи чи мали знати про їх фактичне позбавлення права власності з моменту ухвалення цього рішення, у апеляційного суду були відсутні.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апелянти неодноразово звертали увагу апеляційного суду на те, що вони не були залучені до у часті в справі, а тому не мали можливості захистити свої права у порядку та строки визначені законодавством. Апеляційний суд цього не врахував та фактично позбавив скаржників права доступу до правосуддя.

Крім того, розгляд справи здійснюється судом на підставі зібраних матеріалів в справі, а не на підставі копій. Якщо судове провадження в адміністративній справі втрачено, розгляд справи можливий після вирішення питання в порядку відновлення втраченого судового провадження та ухвалення судового рішення з цього питання.

Відповідно до частини першої та другої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі (ч.1). Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (ч. 2).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 381/2544/15-а (2а-2266/06) - скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик,

Судді Верховного Суду