Справа № 810/4347/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року № 810/4347/18

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лисенко В.І.,

при секретарі судового засідання Приходько Н.І.,

за участю:

позивача- Новіцького М.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ФОП ОСОБА_3 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 02.08.2018 №, яким позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 17000,00 грн.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновок податкового органу про порушення позивачем законодавства про регулювання обігу алкогольних напоїв в частині зберігання та реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного зборку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час перевірки посадові особи відповідача дійшли хибних висновків про відсутність на пляшці вина акцизної марки, що не підтверджується жодними доказами. Зазначає, що перевіряючими порушено порядок проведення перевірки, що виявилось у неврученні ОСОБА_3 наказу на проведення перевірки та акту після проведення перевірки, відсутня фотофіксація проведення перевірки, а акт про результати перевірки не містить реєстраційного номеру. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складався без понятих, а товар не вилучався, що є грубим порушенням норм чинного законодавства. Позивач вважає висновки податкового органу неправомірними та необгрунтованими, а тому просив оскаржуване рішення скасувати.

Відповідач проти позову заперечував з мотивів, викладених у письмових запереченнях. Зазначив, що під час перевірки посадовими особами було встановлено факт зберігання пляшки вина без акцизної марки. Пляшка вина була сфотографована, а фотографія долучена до матеріалів перевірки. Щодо проведення перевірки, зазначив, що вона проводилась відповідно до вимог Податкового кодексу, позивач був ознайомлений з направленням на перевірку, про що свідчить його підпис, а від отримання акту перевірки відмовився, про що було складено акт відмови від отримання акта перевірки. Зазначив, що акт перевірки зареєстрований в журналі реєстрації актів перевірок та містить номер. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 27.08.2018 відкрито спрощене провадження у даній адміністративній справі.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши учасників справи, пояснення свідка, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем та має ліценцію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 04.09.2017 серії АА №024441 (а.с. 21).

16 липня 2018 року, на підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 27.06.2018 №1348 (а.с.32) та направлень від 27.06.2018 №639, №640 (а.с. 34-37), посадовими особами відповідача проведена фактична перевірка позивача з питань дотримання вимог законодавства, що регулює відносини у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, за адресою: Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Миру, 4, про що складено акт від 17.07.2018 № 311/10-36-40/НОМЕР_1 (а.с.38-41).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Як убачається з акта перевірки, під час перевірки посадовими особами відповідача встановлено факт зберігання на місці торгівлі позивачем пляшки вина білого напівсолодкого "Castelnuova Vino Bianco" 0,75 л 11 % об., виробництво Італія, без марки акцизного податку.

За результатами перевірки відповідачем було прийнято рішення від 02.08.2018 №, яким позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 17000,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України та Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 485/95 ВР.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка, в розрізі приписів пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності, зокрема, наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

З вказаного слідує, що фактична перевірка проводиться без попередження платника податків, проте, копія рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, має бути вручена платнику податків.

Разом з цим, п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що фактичну перевірку позивача здійснено на підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 27.06.2018 №1348 та направлень від 27.06.2018 №639, №640.

Направлення на перевірку від 27.06.2018 №639 та №640 та копію наказу про проведення фактичної перевірки позивачем отримано особисто, що підтверджується підписами на направленнях (а.с. 35,37).

А тому, твердження позивача про те, що він не був ознайомлений з наказом про проведення перевірки, не відповідає дійсності та спростовується наданими відповідачем доказами.

Також, у позовній заяві позивач стверджує, що перевіряючими під час здійснення перевірки допущено ряд порушень, які є безумовною підставою для скасування податкового повідомлення - рішення.

Зокрема, відсутня фотофіксація проведення перевірки, не вручений акт про проведення перевірки, сам акт проведення перевірки містить іншу дату та не містить реєстраційного номеру, пляшка вина не була вилучена, а протокол про адміністративне правопорушення складався без залучення понятих та будь яких доказів, зазначених в акті перевірки.

Проте, суд не погоджується з зазначеними доводами, з огляду на наступне.

Згідно з п. 80.10 ст. 80 ПК України порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.5 ст. 86 ПК України визначено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

З метою з'ясування всіх фактичних обставин справи, судом викликано для надання пояснень перевіряючого ОСОБА_4, який будучи допитаним підтвердив, що під час перевірки ними було встановлено факт відсутності на пляшці вина акцизної марки. Зазначене правопорушення підтверджується фотофіксацією.

Також, пояснив, що позивач був ознайомлений з направленнями на перевірку. Після проведення перевірки позивачу було роз'яснено про суть встановленого правопорушення, надано для ознайомлення та підпису акт про результати фактичної перевірки. Проте, позивач відмовився від його отримання, про що було складено акт відмови від підписання акта перевірки та акт відмови від отримання акта перевірки (а.с. 44, 45).

Щодо дати акта перевірки та номера, пояснив, що у відповідності до норм статті 86 ПК України, акт перевірки був зареєстрований наступного дня, а тому він містить іншу дату. Щодо вилучення пляшки вина зазначив, що вилучення має здійснюватись правоохоронними органами, а не працівниками податкового органу.

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься акт відмови у отриманні акту перевірки та його підпису, факт проведення фотофіксації підтверджується фотографією, доданою відповідачем до відзиву.

Акт перевірки містить дату реєстрації та реєстраційний номер.

Таким чином, доводи позивача про порушення порядку проведення перевірки не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наведеними вище доказами та поясненнями перевіряючого.

При цьому, суд зазначає, що Податковий кодекс не містить обов'язку перевіряючих під час встановлення факту правопорушення залучення понятих, як на тому наполягає позивач та вилучення алкоголю.

Оцінюючи ж по суті наявність та/або відсутність порушень фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 норм чинного законодавства, що стало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України № 485/95 ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно із частиною другою статті 17 Закону України № 485/95 ВР за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка встановлюється до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Як убачається з Акта перевірки, під час перевірки перевіряючими було виявлено факт зберігання на місці торгівлі позивачем пляшки вина білого напівсолодкого "Castelnuova Vino Bianco" 0,75 л 11 % об., виробництво Італія, без марки акцизного податку.

Як пояснив під час судового розгляду позивач, посадові особи відповідача дійшли хибних висновків про відсутність на пляшці алкоголю акцизної марки. Зазначив, що акцизні марки на пляшках завжди наявні. А у разі продажу алкоголю «на розлив», як було у цьому випадку, продавцями після відкривання пляшки акцизна марка завжди клеється з іншої сторони. Зазначив, що товар ним був придбаний у підприємства, яке сплатило акцизний податок на алкоголь, що виключає можливість ним продажу вина без наявності акцизної марки.

На запитання суду, чи здійснювалась ним фотофіксація пляшки вина, на якій було зафіксовано відсутність акцизної марки, пояснив, що ні.

Натомість, відповідачем до відзиву надані матеріали фотофіксації, з яких убачається, що з обох сторін пляшки відсутня акцизна марка (а.с. 42-43).

При цьому, на запитання суду щодо місця зображення пляшки вина на фотографії, позивач не заперечував, що це було сфотографовано в його кафе.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що факт встановленого правопорушення найшов своє відображення під час розгляду справи та підтверджується наявними матеріалами справи.

Твердження представника позивача, що посадовими особами відповідача вилучення пляшки вина без марки акцизного податку не здійснювалась, а під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не залучались поняті, суд до уваги не приймає, оскільки, як зазначено в акті перевірки, під час проведення фактичної перевірки вилучення товару не здійснювалося, а залучення понятих під час проведення перевірки не передбачено вимогами ПК України.

Також, не заслуговують на увагу і посилання представника на той факт, що постанова про адміністративне правопорушення оскаржена до районного суду, який провадження по справі закрив, та встановив відсутність складу правопорушення у діях ОСОБА_3, оскільки суду не надано копії такого рішення під час розгляду справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 2 статті 77Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що приймаючи податкове повідомлення-рішення 02.08.2018 № відповідач діяв у відповідності до вимог Податкового кодексу України, порушень у процедурі прийняття оспорюваного індивідуального акта не встановлено, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 22 жовтня 2018 р.