Справа № 814/290/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/290/18

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В. Дата і місце ухвалення: 29.03.2018р., м.Миколаїв Дата виготовлення повного тексту: 29.03.2018р.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про скасування рішення про визнання нікчемним переказу коштів (транзакції) на загальну суму 77 000 грн., що здійснено ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-052-000222063 від 15.04.2016р. на рахунок НОМЕР_1», що належить позивачу; зобов'язання відповідача внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_2, а саме: 77 000 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 02.05.2018 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подав апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм процесуального і матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Так, апелянт наполягає, що в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач не є вкладником, тому кошти зараховані на його рахунок не підлягають виплаті. Крім того, повернення коштів позивача на його рахунок здійснено за нікчемним правочином, який, відповідно до положень Цивільного кодексу України, не створює жодних юридичних наслідків.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року та прийняття нової постанови - про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 14.04.2015 року між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» був укладений договір банківського рахунку №980-052-000000320 «Поточний рахунок для обслуговування строкового банківського вкладу (депозиту)», згідно умов якого відкрито рахунок на ім'я позивача НОМЕР_1 у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський».

На зазначений рахунок ОСОБА_2 внесено готівку в сумі 50 000 грн., а 05.05.2015р. на підставі додаткової угоди до договору №980-052-000076306 від 14.04.2015р. суму коштів збільшено до 77 000 грн.

15.04.2016р. між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр», через повіреного ПАТ «Банк Михайлівський», був укладений договір №980-052-000222063 типу «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно).

На виконання умов договору №980-052-000222063 кошти з рахунку ОСОБА_2 були перераховані на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр».

19.05.2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повернуло на поточний рахунок позивача суму її вкладу з процентами за користування коштами.

В подальшому, на підставі рішення Правління Національного Банку України від 23.05.2016 року №14/БТ, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13.06.2016 року №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до рішення Правління Національного Банку України від 12.07.2016 року №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 року №1213 про початок процедури ліквідації банку з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно та делегування повноважень ліквідатора банку Ірклієнко Ю.П., якого замінено на Волкова Олександра Юрійовича з 05 вересня 2016 року.

25.08.2016 року ОСОБА_2 звернулася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» з заявою про включення її до переліку вкладників (клієнтів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду додаткову інформацію.

Листом №3Г1(К)/7662 від 16.09.2016 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що переказ коштів, здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 227,21 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-052-000222063 від 15.04.2016» на рахунок НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, та в сумі 77000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-052-000222063 від 15.04.2016» на рахунок НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, є нікчемним.

Вважаючи такі дії протиправними ОСОБА_2 звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, поклавши кошти на поточний рахунок Банку, набула права вкладника Банку, а тому має право на відшкодування коштів за її вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, суд відхилив посилання відповідача на те, що кошти в сумі 77000 грн. внесені ОСОБА_2 не є вкладом у розумінні ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так як такі кошти залучені фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, тому правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не мають відношення до вкладу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо їх помилковості. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

За правилами ст.27 вказаного Закону, Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Сторонами у справі не заперечується, що відомості щодо позивача не включено до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, згідно рахунку позивача в ПАТ «Банк Михайлівський».

При цьому, зі змісту направленого позивачу листа від 16.09.2016 року вбачається, що підставою для не включення позивача до вказаного переліку є визнання нікчемним переказу коштів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 227,21 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-052-000222063 від 15.04.2016» на рахунок НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, та в сумі 77000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-052-000222063 від 15.04.2016» на рахунок НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, на підставі п.п. 7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI.

Згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Тобто, Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставин, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про його дійсність.

За обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, такі дії суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, направляючи позивачу лист про визнання нікчемним переказу коштів на його рахунок, відповідач не послався на жодні фактичні обставини.

В листі Уповноваженої особи Фонду лише наявні посилання на положення ст.ст. 37, 215, 216 ЦК України та п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI без розкриття їх змісту та будь-якого фактичного обґрунтування. Уповноваженою особою не визначено, з яких саме підстав у спірному випадку останній дійшов висновку про нікчемність правочину.

Ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи, відповідачем - Уповноваженою особою Фонду жодним чином не обґрунтовано наявність наведених обставин у спірних правовідносинах та вчинення відповідачем оскаржуваних дій саме як заходу щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, як то передбачено вимогами ст.38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб».

В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для визнання переказу коштів на рахунок позивача нікчемним, вказує на те, що 19.05.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» уклав із ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» договір відступлення права вимоги №l, згідно з умовами якого ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» зобов'язалось відступити Банку права вимоги, що належать ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені між ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» та юридичними особами. Перелік договорів, права за якими відступаються банку з боку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», міститься в реєстрі Основних договорів. Банк, в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимоги за вартістю, зазначеною в реєстрі основних договорів, протягом 3-х робочих днів з дня підписання вказаного реєстру.

Водночас, відповідач вказує, що станом на момент укладення вказаних правочинів ПАТ «Банк Михайлівський» було віднесено до категорії проблемних згідно постанов Національного банку України №917/БТ від 22.12.2015 року та №295/БТ від 27.04.2016 року. Отже, за твердженнями апелянта, банком було вчинено операції, які йому було заборонено вчиняти.

Колегія суддів не приймає такі доводи апелянта, оскільки зазначені вище договори відступлення права вимоги стосуються відступлення права вимоги за кредитними договорами та за договорами купівлі-продажу цінних паперів, та не стосуються договорів позики. Таким чином, вчинення банком перерахування коштів за оплату договорів відступлення права вимоги не впливають на договори за якими ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» повинно повернути залучені кошти.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того, що ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» не мало достатніх власних коштів для здійснення повернення коштів своїм кредиторам-фізичним особам, а також, що кошти, повернені на рахунок позивача, являються коштами ПАТ «Банк Михайлівський».

В рішенні Правління Національного банку України №14/БТ від 23.05.2016 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» зазначено, що згідно виписки по рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» станом на 19.05.2016 року залишок коштів складав 37,8 млн. грн.

З вказаного слідує, що ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» мало власні кошти на здійснення операцій по поверненню коштів по договорах позики.

Отже, обставини щодо наявності визначених п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину не доведено відповідачем.

Щодо посилань апелянта на те, що позивач не набув статусу вкладника у розумінні Закону України від 23.02.2012 року №4452-VI, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, то колегія суддів зазначає, що 19.11.2016 року вступив в законну силу Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 року №5390, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №5390, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Тобто, вказаним законом розширено коло осіб, які з 19.11.2016 року набули права на отримання коштів за рахунок Фонду.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій відповідачем не зазначено, за яких конкретних підстав даний правочин ним віднесено до нікчемних, доказів на підтвердження нікчемності зазначеного правочину (спрямованості його на порушення прав та свобод особи або держави, незаконне заволодіння майном) відповідачем також не надано, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що відповідачем протиправно не включено дані про рахунок позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Інші доводи апеляційної скарги є не суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук