Справа № 0840/3605/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

16 жовтня 2018 року Справа № 0840/3605/18
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., за участю секретаря судового засідання Аксьонової С.В.,

представника позивача - Братцевої Н.С.,

розглянув у підготовчому засіданні клопотання про закриття провадження у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Приазовський сирзавод до Державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекара Андрія Львовича, треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору: 1.Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «АКТАБАНК» Куліш В.М., 2.Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

30.08.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з додатковою відповідальністю «Приазовський сирзавод» (далі - позивач) до Державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекара Андрія Львовича (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «АКТАБАНК» Куліш В.М. та Фонд гарантування вкладів фізичних, в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 40810054 від 25.04.2018 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 5, кадастровий номер НОМЕР_1, площа 2,7164 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 12.04.2010, цільове призначення - для обслуговування комплексу будівель та споруд, адреса: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» (), прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекар А.Л.;

2) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 40811474 від 25.04.2018 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер 5, номер об'єкту в РПВН 3687242 (відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна - відповідно Реєстру) за Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» (), прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекар А.Л.;

3) скасувати запис про право власності за номером 25884368 на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 5, кадастровий номер НОМЕР_1, площа 2,7164 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 12.04.2010, цільове призначення - для обслуговування комплексу будівель та споруд, адреса: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» (), внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекар А.Л. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 40810054 від 25.04.2018;

4) скасувати запис про право власності за номером 25885346 на об'єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер 5, номер об'єкту в РПВН 3687242 (відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна - відповідно Реєстру) за Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» (), прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекар А.Л. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 40811474 від 25.04.2018.

Ухвалою суду від 17.09.2018 відкрито провадження у справі та призначене підготовче засідання на 16.10.2018.

12.10.2018 до суду від представника третьої особи 2 надійшло клопотанні про закриття провадження у справі (вх. № 32477), в якому на підставі п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України, просить закрити провадження у справі, оскільки враховуючи суб'єктний склад зазначеної справи, а також ту обставину, що спірні правовідносини по суті є приватно - правовими, зазначену справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. В обґрунтування зазначає, що спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, а саме: Кредитного договору та договору іпотеки від 30 грудня 2013 року № 1244-301213/1. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 по справі № 820/2792/16 дійшла висновку, що даний спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин, а тому має вирішуватися судами за правилами ГПК України. Наголошує, що відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Представник позивача проти такого клопотання заперечив та вказав, що позивачем оскаржуються рішення державного реєстратора, спір підсудний Запорізькому окружному адміністративному суду.

Суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «судом, встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.3 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Так, судом встановлено, що заборгованість перед банком ПАТ «АКТАБАНК» за кредитним договором № 01-361/Н від 02.07.2010, позивачем погашено у повному обсязі.

Разом з цим, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2018, визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Куліша Віктора Миколайовича щодо визнання нікчемними:

Договору поруки №01-361/Т/8 від 01.08.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та ОСОБА_6, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №01-361/Н від 02.07.2010;

Договору поруки №01-361/Т/9 від 01.08.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та ОСОБА_7, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №01-361/Н від 02.07.2010;

Договору поруки №01-361/Т/10 від 01.08.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та ОСОБА_8, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №01-361/Н від 02.07.2010;

Договору поруки №01-361/Т/11 від 01.08.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та ОСОБА_9, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №01-361/Н від 02.07.2010, правочину (банківська операція) від 05.08.2014, щодо погашення заборгованості за кредитним договором внутрішньобанківською проводкою, шляхом переведення грошових коштів з карткового рахунку №2657 ОСОБА_10 в розмірі 352 083,43 грн. на рахунок ТДВ «Приазовський сирзавод» №2792;

Договору від 08.08.2014 року про розірвання іпотечного договору №01-361/Н/3 від 07.07.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та ТДВ «Приазовський сирзавод», з вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору №01-361/Н від 02.07.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з додатковою відповідальністю «Приазовський сирзавод».

Разом з чим, визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Куліша Віктора Миколайовича від 11.09.2017 №145 «Щодо заходів, пов'язаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів».

Таким чином, суд зазначає, що як встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 умови кредитного договору № 01-361/Н від 02.07.2010 позивачем виконані, а відтак спір про право у справі відсутній, а отже спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вказана позиція суду узгоджується з практикою Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 12.06.2018 у справі № 823/378/16, в якій зазначено, що об'єктом судового захисту в цій справі - є права, свободи та інтереси юридичної особи. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» має один і той же зміст. З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних і потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Зі змісту позовних вимог та фактичних обставин справи, вбачається, що предметом розгляду цій справі є виключно дотримання державним реєстратором як суб'єктом владних повноважень під час виконання покладених на нього законом публічно-владних управлінських функцій встановленого законом порядку прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема, правомірність здійснення реєстрації речового права - права власності на підставі задоволення вимог заставодержателя у співвідношенні поданих для реєстрації документів наявним зареєстрованим правам.

Оскаржувана державна реєстрація здійснена відповідачем, як суб'єктом, наділеним владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, на підставі положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі, оскільки зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 241-243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала окремо не оскаржується та набирає законної сили з моменту її підписання.

Заперечення щодо такої ухвали можуть бути включені до апеляційної та/чи касаційної скарги на рішення суду, винесене за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 19.10.2018.

Суддя Ю.В.Калашник