Справа № 1640/2906/18
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2906/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Фрідманн Н.А.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись 118, 121 Кодексу адміністративного судочинства України,

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_2, де просить:

- визнати право ОСОБА_1 на отримання відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № 5801 на суму 20 290,68 грн;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фону за рахунком № 5801 на суму 20 290,68 грн.

До матеріалів позовної заяви позивачем додано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання для розгляду справи по суті.

Щодо заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, то судом зазначено, що дане питання буде вирішене в судовому засіданні, оскільки до вказаної заяви не додано доказів на підтвердження моменту, коли позивач дізнався або міг дізнатися про своє порушене право, що позбавляє можливості суд вирішити вказану заяву на даному етапі. У зв'язку із чим зобов'язано позивача надати до суду докази на підтвердження моменту, коли він дізнався або міг дізнатися про порушене право, за захистом яких звернувся до суду із даним позовом.

На виконання вимог ухвали суду від 14.09.2018 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що 16.09.2016 ним отримано лист повідомлення про нікчемність правочину від 16.09.2016 № 3Г1(К)/19139/1, довідку від 16.09.2016 № 3Г1/ 19139 про стан рахунку, за змістом яких зарахування 19.05.2016 на рахунок № 5801, який належить ОСОБА_1, від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів в загальній сумі 20 290,68 грн - є нікчемним правочином в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України та п. 7-9 ч. 3 статті 39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с. 46-47).

Далі у зв'язку із набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII, ним надіслано на адресу ПАТ Банк Михайлівський заяву від 04.12.2016 разом із копіями документів, де просив включити ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на отримання відшкодування за рахунок ФГВФО (а.с. 48-49).

Як пояснив позивач, дізнавшись, що документи на виплату гарантованої суми відшкодування подаються в оригіналі або нотаріально засвідчених копіях, 16.02.2017 в ПАТ "Банк Михайлівський" він наручно здав пакет документів із заявою, в якій повідомлено про прирівняння його до вкладника, що має право на відшкодування коштів, відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та просив включити інформацію про ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та провести виплату відшкодування в розмірі 20 290,68 грн (а.с. 52). Вказана заява разом із документами була прийнята, про що свідчить відмітка банківської установи про отримання від 18.02.2017 вх. 16.02.2017.

За змістом пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, оскільки в 2017 році згідно із правовою позицією Верховного Суду України дана категорії спорів розглядалася в порядку цивільного судочинства, то відповідно до частини 2 статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Не отримавши жодної відповіді та інформації щодо включення до переліку осіб, які мають право на відшкодування, та вважаючи, що строк звернення до суду ним дотримано, ОСОБА_1 в травні 2018 року звернувся із позовною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 про визнання права власності та включення до переліку вкладників до Октябрського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.05.2018 у справі 554/3217/18 за вищевказаним позовом відкрито провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.06.2018 у справі 554/3217/18, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 24.07.2018, провадження у справі закрито, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із письмовими поясненнями позивача саме під час судового засідання 01.06.2018 він дізнався, що за правовою позицією ОСОБА_3 палати Верховного суду, викладеною у постанові від 12.04.2018 у справі № 820/1159/15, дану категорію справ належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку із чим звернувся із даним позовом до Полтавського окружного адміністративного суду.

Позивач в судовому засіданні заяву підтримав та просив поновити пропущений строк звернення до суду.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення позивача до адміністративного суду, суд дійшов таких висновків.

Частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правові висновки вищих суддів щодо підвідомчості даної категорії спорів впродовж 2016-2018 рр. зазнавали змін та уточнень, та характеризувалися певною непослідовністю судової практики в питанні юрисдикції судів для вирішення даної категорії спорів.

І, нарешті, в постанові від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15 ОСОБА_3 Верховного Суду дійшла висновку, що спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно - правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням встановленого частиною 1 статті 26 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" граничного розміру відшкодування за вкладами.

Непослідовність судової практики в питанні юрисдикції судів для вирішення даної категорії спорів має значення також в частині дотримання позивачами строку звернення до суду для захисту порушеного права.

Так відповідно до частин 1, 2 статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки.

В той же час Кодекс адміністративного судочинства України в редакції як до 15.12.2017 (частина 2 статті 99), так і в редакції після 15.12.2017 (частина 2 статті 122) встановлює що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, оскільки позивач вчасно звертався до суду іншої юрисдикції, яким цей спір так і не був вирішений по суті, та у місячний термін після ухвалення постанови Апеляційним судом Полтавської області від 24.07.2018, якою залишено без змін ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 01.06.2018 у справі 554/3217/18 про закриття провадження у справі, звернувся до адміністративного суду разом із заявою про поновлення строку звернення до суду, приймаючи до уваги обставини, викладені позивачем на обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку звернення, та на підставі вищевказаних законодавчих норм, суд, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду, вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та поновити позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись 118, 121 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно з моменту її проголошення суддею.

Повний текст ухвали складено 22 жовтня 2018 року.

Суддя Л.О. Єресько