Справа № 2040/5801/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/5801/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Моісеєвої К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2018, суддя Сагайдак В.В., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 09.08.18 по справі № 2040/5801/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бойченко В.В. від 05.03.2018 про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 55808698 в частині виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору від 05.02.2018; визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бойченко В.В. від 05.03.2018 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 55808698.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 залишено без розгляду позовну заяву.

Не погодившись з даною ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 та ухвалити нову та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що окружний суд визнав встановленими обставини, які не доведені в судовому засіданні, а саме визнав встановленим факт отримання ОСОБА_1 20.04.2018 листа за сформованим номером відправлення 907 з копіями постанов. Проте з відстеження листа Укрпошти встановлено, що зазначене відправлення було повернуто 20.04.2018 за зворотною адресою до ГТУЮ в Харківській обл.

Про порушення оскаржуваними постановами своїх прав ОСОБА_1 дізнався 13.07.2018, внаслідок отримання відповіді на заяву про закінчення виконавчого провадження з огляду на визнання виконавчого напису рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2018 таким, що не підлягає виконанню.

Питання про залишення позовної заяви без розгляду було вирішено судом першої інстанції за усною заявою відповідача, без належного дослідження поданих доказів, без надання позивачеві можливості зробити заяву про поновлення пропущеного строку, що на думку апелянта є порушення його права на доступ до правосуддя.

Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив про правомірність висновків суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та послався на ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якої суд поновлює пропущений процесуальний строк за заявою учасника справи, оскільки такої заяви позивачем подано не було, судом правомірно залишено без розгляду позовну заяву.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначив, що 21.02.2018 ПАТ АБ «Південний» на підставі договору іпотеки набув право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 та здійснив фактичне виселення ОСОБА_1 з квартири за вищевкащаною адресою, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Оскільки поштові відправлення направлялися на адресу, за якою фактично ОСОБА_1 не проживає, він не був і не міг бути обізнаний про існування оскаржуваних постанов. Про порушення оскаржуваними постановами своїх прав позивач дізнався 13.07.2018 внаслідок отримання відповіді на свою заяву про закінчення виконавчого провадження.

Сторони в судове засідання не з'явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов подано з порушенням строків звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції дані висновки вважає передчасними з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 14 листопада 2017 року приватним нотаріусом Одеського МНО Криворотенко Л.І. вчинено виконавчий напис №1635 про звернення стягнення на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-14 в літ. "А-4", загальною площею 291,3 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, належні ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погребняк Н.В. 06.08.2008 за реєстровим №1198, за договором іпотеки № 08_07/13-04, посвідченого Лавіндою Н.О., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 08.07.2013 за реєстровим № 3339, укладеного у забезпечення виконання зобов'язань ТОВ Фірма "АІКО-СЕРВІС, ЛТД".

За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомості запропоновано задоволено вимоги ПАТ АБ "ПІВДЕННИЙ" станом на 13.11.2017 у розмірі 17346034,51 грн., з яких: 16 480792,88 - заборгованість за тілом кредиту, 758116,48 - заборгованість за простроченими відсотками та комісії, 107125,15 - нараховані відсотки станом на 12.11.2017 включно(а.с.9).

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 14.02.2018 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №55808698 з виконання виконавчого напису №1635.

На підставі заяви представника стягувача про повернення виконавчого документу старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 05.03.2018 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

05.03.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийнято постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1734603,45 грн та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 150,0 грн.

Як встановлено судом з матеріалів виконавчого провадження №55808698, постанова від 05.03.2018 про повернення виконавчого документу стягувачу та постанова від 05.03.2018 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні були направлені на адресу позивача, згідно супровідних листів.

Відповідно до списку №281 поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Харків-24, відповідачем було здійснено відправлення ОСОБА_1 оскаржуваних у даній справі постанов за встановленим номером відправлення - № 907.

11 квітня 2018 року рішенням Київського районного суду м. Харків по справі № 640/3500/18 за позовом ПАТ АБ «Південний» до ТОВ Фірма «АІКО-СЕРВІС, ЛТД», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ВАТ АБ «Південний» про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Одеського МНО Криворотенко Л.І., вчинений 14.11.2017, зареєстрований за № 1635 таким, що не підлягає виконанню. Зазначене рішення набрало законної сили.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. (ч.2 ст. 122 КАС України)

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. (ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»)

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про скасування оскаржуваних постанов державного виконавця 19.07.2018.

Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про вручення позивачу 20.04.2018 відправлення № 907 є помилковими, оскільки зазначене спростовується інформацією з сайту "УКРПОШТА", відповідно до якої відправлення було повернуто за зворотною адресою: закінчення встановленого терміну зберігання, та отримано відправником (за довіренсістю) 20.04.2018.

Разом з тим, позивачем зазначено, що 21.02.2018 ПАТ АБ «Південний» на підставі договору іпотеки набув право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 та здійснив фактичне виселення ОСОБА_1 з квартири за вищевкащаною адресою. Дані обставини підтверджуються наданою позивачем інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Проте, судом першої інстанції не було з'ясовано обставин поважності причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом та можливості його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. (ч. 3 ст. 123 КАС України)

Разом з тим, згідно ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов'язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов'язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції, щодо наявності підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 Судом не було досліджено обставин додержання позивачем строків звернення до суду з позовними вимогами та не надано їм оцінку, чим порушено принцип доступу до правосуддя.

Посилання відповідача на відсутність заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом колегія суддів вважає такими, що не спростовують наявність у суду процесуальних засобів для забезпечення можливості з'ясування обставин, за яких зазначений строк було пропущено та, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, закріпленного ст. 6 Конвенції, надати їм оцінку на предмет поважності та наявності підстав для поновлення пропущеного строку відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, на підставі ст.317 КАС України, як такої, що прийнята з порушенням норм процесуального права, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 по справі № 2040/5801/18 скасувати

Справу № 2040/5801/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішень направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 17.10.2018.