Справа № 810/826/15
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

16 жовтня 2018 року

справа №810/826/15

адміністративне провадження №К/9901/7243/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року у складі судді Волкова А.С. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у складі суддів Коротких А.Ю., Ганечко О.М., Літвіної Н.М., у справі №810/826/15 за позовом Приватного підприємства «Легіон-Ц» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

27 лютого 2015 року Приватне підприємство «Легіон-Ц» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними дій податкового органу, що виявились у проведенні виїзної позапланової перевірки Підприємства щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з Приватним підприємством "Медагроекспорт" за весь період здійснення фінансово-господарської діяльності, результати якої оформлені актом від 27 листопада 2014 року № 611/22-03/39321479 та зобов'язати відповідача поновити в інформаційних базах даних податкового органу інформацію щодо задекларованих позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту за весь період здійснення фінансово-господарської діяльності, а також вилучити з цих баз даних інформацію, що міститься в акті від 27 листопада 2014 року № 611/22-03/39321479, з мотивів протиправності дій податкового органу, які призвели до незаконного проведення перевірки та реалізації її наслідків у непередбачений законом спосіб.

30 березня 2015 року постановою Київського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, задоволено позов Підприємства, визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області щодо проведення документальної виїзної планової перевірки Приватного підприємства "Легіон-Ц", результати якої оформлено актом від 27 листопада 2014 року № 611/22-03/39321479, визнано протиправними дії податкового органу щодо внесення до Інформаційної системи "Податковий блок" Державної фіскальної служби України відомостей про показники податкової звітності Приватного підприємства "Легіон-Ц" на підставі акта перевірки від 27 листопада 2014 року № 611/22-03/39321479 та зобов'язано податковий орган відновити в Інформаційній системі "Податковий блок" Державної фіскальної служби України показники податкової звітності Приватного підприємства "Легіон-Ц" шляхом вилучення з них або анулювання відомостей, внесених на підставі цього акта перевірки.

12 червня 2015 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Підприємства відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить обставини справи, шляхом відтворення частини акту перевірки шляхом викладення фактичних обставин та посилання на те, що результати перевірки використані податковим органом у внутрішніх електронних базах даних, при цьому жодної норми матеріального права, яка на думку податкового органу невірно застосована судами попередніх інстанцій, а також в чому полягає невірне застосування норм, відповідач не визначає.

16 червня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувано справу №810/826/15 з Київського окружного адміністративного суду.

Заперечення або відзив на касаційну скаргу податкового органу від Підприємства до Суду не надійшли, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

28 квітня 2016 року справа №810/826/15 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

23 січня 2018 року справа №810/826/15 та матеріали касаційного провадження К/9901/7243/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Підприємство є юридичною особою, яка перебуває на податковому обліку податкового органу.

У листопаді 2014 року податковим органом проведено документальну виїзну позапланову перевірку Підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з Приватним підприємством "Медагроекспорт" за весь період здійснення фінансово-господарської діяльності, за результатами якої складено акт від 27 листопада 2014 року № 611/22-03/39321479 (далі - акт перевірки), висновками якого встановлено відсутність об'єктів оподаткування, які підпадають під визначення статей 135, 138, 187, 198, 201 Податкового кодексу України, за результатами здійснення господарських операцій з придбання позивачем у Приватного підприємства "Медагроекспорт" товарно-матеріальних цінностей у вересні 2014 року на загальну суму 3100000 грн. та їх подальшої реалізації покупцям у вересні та жовтні 2014 року на загальну суму 3101686 грн.

Податкових повідомлень-рішень з приводу збільшення/зменшення податкових зобов'язань позивача, сум бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість за період, що перевірявся, податковим органом не приймалось.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що приводом для проведення перевірки позивача став лист Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області від 18 листопада 2014 року щодо відпрацювання Приватного підприємства "Медагроекспорт" за вересень 2014 року, в якому викладена податкова інформація, зокрема про те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Львівській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 00000259 про вчинення кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією за частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, до вчинення якого можуть бути причетні посадові особи Приватного підприємства "Медагроекспорт", яке створене з метою участі в схемах ухилення від сплати податків.

03 листопада 2014 року податковий орган Листом № 12004/10/22-823 надіслана позивачу вимогу про надання письмових пояснень та їх документальне підтвердження стосовно фінансово-господарських відносин з Приватним підприємством "Медагроекпорт" за весь період фінансово-господарських відносин.

20 листопада 2014 року позивач супровідним листом № 2 (одержано відповідачем 21 листопада 2014 року) надіслав на вимогу податкового органу копії документів, що підтверджують фінансово-господарські взаємовідносини між Підприємством та Приватним підприємством "Медагроекспорт", а саме виписку з ЄДРПУ, витяг з реєстру платників ПДВ, копії договорів поставки, податкових накладних, платіжних доручень, договору оренди офісного приміщення, рахунки-фактури на компенсацію вартості комунальних послуг, акти надання послуг з оренди приміщення.

26 листопада 2014 року, у зв'язку з одержанням податкової інформації від Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області відповідач листом № 13135/10/22-09 повторно надіслав позивачу вимогу про надання письмових пояснень та їх документальне підтвердження стосовно фінансово-господарських відносин з Приватним підприємством за вересень 2014 року.

22 грудня 2014 року позивач супровідним листом № 2 позивач повторно надіслав на вимогу податкового органу копії документів, що підтверджують фінансово-господарські взаємовідносини між ним та Приватним підприємством "Медагроекспорт", а саме виписку з ЄДРПОУ, витяг з реєстру платників ПДВ, копії договорів поставки, податкових накладних, платіжних доручень, договору оренди офісного приміщення, рахунки-фактури на компенсацію вартості комунальних послуг, акти надання послуг з оренди приміщення.

24 листопада 2014 року керівник податкового органу, незважаючи на надані позивачем документи, видав наказ № 1124 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки" позивача.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій висновувалися на аналізі положень пункту 78.5 статті 78, пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, в порушення яких позивачу не було направлено або вручено направлення на проведення перевірки та копію наказу про проведення перевірки, про проведення щодо нього документальної виїзної перевірки позивач дізнався в день отримання примірника акта, а саме 05 лютого 2015 року.

Суди попередніх інстанцій встановили, що посилання податкового органу на те, що з метою вручення копії наказу та ознайомлення з направленням на перевірку, співробітниками податкового органу здійснено виїзд за податковою адресою позивача і встановлено відсутність його посадових осіб за адресою реєстрації (Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 4), про що складено відповідний акт від 24 листопада 2014 року №557/22-03/39321479, спростоване матеріалами справи.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірку проведено відповідачем в порушення вимог статті 81 Податкового кодексу України, без законних підстав, без участі позивача, без дослідження первинних документів фінансово-господарської його діяльності та без врахування документів, наданих позивачем податковому органу на його запит раніше, що призвело до викладення в акті перевірки недостовірних відомостей.

Оцінюючи спірні відносини в частині використання податковим органом результатів перевірки, суди висновувалися на аналізі пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України якою передбачено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. За положеннями пункту 74.2 цієї статті зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом в акті перевірки від 27 листопада 2014 року скориговано податкові зобов'язання позивача з податку на додану вартість.

Суд погоджується з висновками судів попер передніх інстанцій про те, що вищевказана інформація при внесенні до інформаційних баз Державної податкової служби впливає на обсяг прав та обов'язків позивача, а тому для запобігання порушень прав платника податків до інформаційних баз мають включатися показники, визначені контролюючим органом, але які пройшли відповідну процедуру узгодження в адміністративного чи судовому порядку.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у податкового органу не було правових підстав для внесення інформації про результати проведеної документальної позапланової виїзної перевірки Підприємства до інформаційних баз Державної податкової служби за відсутності необхідних узгоджень податкових зобов'язань.

Суд визнає, що висновки акту перевірки до моменту прийняття відповідного рішення не створюють для платника податків жодних правових наслідків та, водночас, не зумовлюють виникнення у податкового органу права здійснювати коригування податкових зобов'язань платника у відповідних системах бази «Податковий блок» на підставі такого акту.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що коригування показників податкової звітності Підприємства у відповідних системах бази «Податковий блок» вказує на протиправність дій податкового органу та доводить необхідність поновлення порушених прав платника податків шляхом зобов'язання відповідача вилучити з інформаційної системи «Податковий блок» інформацію про результати документальної позапланової виїзної перевірки Підприємства та відновити в ній скориговані показники його податкової звітності.

Доводи відповідача щодо наявності у податкових органів повноважень здійснювати коригування показників податкової звітності платників податків є неприйнятними з огляду на їх невідповідність положенням Податкового кодексу України.

Суд вважає, що визнання недостовірними показників податкової декларації платника податків у інший спосіб, ніж винесення податкового повідомлення-рішення, чинним законодавством не передбачене. Не прийняття (та неможливість прийняття) податкового повідомлення - рішення за результатами не проведеної перевірки, відсутність підстав для внесення до бази даних інших відомостей ніж зазначені Підприємством у поданих ним податкових деклараціях з податку на додану вартість, обумовлює протиправність вчинених відповідачем дій та доводить порушення способу реалізації податковим органом владних управлінських функцій.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження податковим органом з оцінкою обставин справи судами попередніх інстанцій. Це питання знаходиться поза межами перегляду судом касаційної інстанції відповідно до положень статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі №810/826/15 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер