Справа № 808/939/15
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

16 жовтня 2018 року

справа №808/939/15

адміністративне провадження №К/9901/9048/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року (суддя Калашник Ю.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року (судді Чумак С.Ю., Гімон М.М., Юрко І.В.) у справі №808/939/15 за позовом Державного підприємства «Мелітопольський завод «Гідромаш» до Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізької області, Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення пені, -

У С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року Державне підприємство «Мелітопольський завод «Гідромаш» (далі по тексту - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося з позовом до Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізької області (казначейство, перший відповідач у справі), Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (податковий орган, другий відповідач у справі), в якому, після уточнення змісту позовних вимог, просило: визнати протиправною бездіяльність другого відповідача щодо несвоєчасного виконання вимог законодавства при поверненні Підприємству бюджетного відшкодування у розмірі 1 179 167,00 грн; стягнути з Державного бюджету України на користь Підприємства пеню за неповернуту бюджетну заборгованість по деклараціям з податку на додану вартість за січень, березень, серпень 2014 року, за період з моменту виникнення заборгованості по 3 квітня 2015 року включно (день повернення бюджетного відшкодування) у розмірі 96 062,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь Підприємства пеню за несвоєчасно повернуту бюджетну заборгованість по деклараціям з податку на додану вартість за січень 2014, березень 2014 року, серпень 2014 року у розмірі 94 996,98 грн. (дев'яносто чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто шість гривень 98 копійок). В решті позову відмовлено.

У вересні 2015 року податковий орган подав касаційну скаргу на судові рішення судів попередніх інстанцій, 3 вересня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України (суддя Сірош М.В.) відкрито касаційне провадження, витребувано справу №808/939/15 з суду першої інстанції.

25 січня 2018 року справу №808/939/15 передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

Податковим органом проведено три перевірки правомірності нарахування Підприємством бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень, березень та серпень 2014 року, в результаті яких 18 квітня 2014 року, 19 червня та 21 листопада 2014 року складено довідки про відсутність порушень при декларуванні від'ємних значень різниці між сумами податкового зобов'язання та податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 1 179 167,00 грн.

27 березня 2015 року податковим органом надані висновки про суми відшкодування податку на додану вартість, а саме, №287-20 за декларацією за січень 2014 року про відшкодування 399900 грн., №283-20 за декларацією за березень 2014 року про відшкодування 299285 грн., №282-20 за декларацією за серпень 2014 року про відшкодування 479982 грн.

Суми бюджетного відшкодування за січень, березень та серпень 2014 року позивачем отримані 03 квітня 2015 року, що підтверджується випискою із банківського рахунку.

Розрахунок пені за несвоєчасне повернення сум бюджетного відшкодування здійснено судами попередніх інстанцій, виходячи з сум бюджетного відшкодування за відповідний період, розміру облікової ставки на момент виникнення пені, кількості днів прострочення повернення бюджетного відшкодування.

Здійснений таким чином розрахунок пені митним органом не оскаржується, рівно як і не ставляться під сумнів підстави нарахування пені.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до обґрунтувань несвоєчасного повернення суми бюджетного відшкодування з посиланням на затримку, спричинену пересиланням інформації про можливі обсяги відшкодування податку на додану вартість суб'єктам господарювання між різнорівневими контролюючими органами.

Такі доводи оцінені судами попередніх інстанцій, які вирішили, що виконання контролюючими органами підзаконних актів в процесі здійснення процедури бюджетного відшкодування не звільняє такі органи від обов'язку виконати вимоги Податкового кодексу України в частині строків подання до органу казначейства висновку про суми, які підлягають відшкодуванню з бюджету.

Підстав вважати необґрунтованим такі висновки судів попередніх інстанцій немає.

За змістом пункту 200.23 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічний правовий висновок був чинним на момент вирішення справи у судах попередніх інстанцій та містився у постанові Верховного Суду України від 3 червня 2014 року у справі № 21-131а14 («справа Південкабель»).

За змістом частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій прийняли законні і обґрунтовані рішення, внаслідок чого касаційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі №808/939/15 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер