Справа № 804/13630/14
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

16 жовтня 2018 року

справа №804/13630/14

адміністративне провадження №К/9901/5416/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року у складі судді Єфанової О. В. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2015 року у складі колегії суддів Чабаненко С.В., Іванова С.М., Шлай А.В. у справі № 804/13630/14 за позовом Дочірнього підприємства "Мессер Україна" до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року Дочірнє підприємство "Мессер Україна" (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - податковий орган, відповідач у справі, правонаступник Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 червня 2014 року № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 784 593 грн., та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 407 312 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 203 656 грн., з мотивів безпідставності їх прийняття.

18 вересня 2014 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2015 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за формою «В4» від 12 червня 2014 року № та податкове повідомлення-рішення за формою «Р» від 12 червня 2014 року № .

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з протиправності спірних податкових повідомлень-рішень та відсутності у платника податків обов'язку відображати у податковій декларації за березень 2014 року суму зменшеного від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на додану вартість внаслідок її неузгодження.

02 квітня 2015 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій вимог пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, доводить, що права та обов'язки як платника податків щодо сплати податкового зобов'язання, так і податкового органу щодо примусового стягнення, виникають лише після набрання законної сили судовим рішенням.

Відповідач зазначає, що у разі, коли за результатами перевірки податковим органом встановлено перевищення платником задекларованого залишку від'ємного значення податкової декларації з податку на додану вартість, то сума зменшення залишку від'ємного значення на підставі податкового повідомлення-рішення за формою «В4» відображається платником зі знаком «-» у рядку 21.3 податкової декларації з податку на додану вартість податкового (звітного) періоду, в якому таке повідомлення-рішення отримано.

У зв'язку із наведеним податковий орган просить скасувати оспорювані судові рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Підприємства відмовити у повному обсязі.

06 квітня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу залишено без руху та надано строк до 30 квітня 2015 року для усунення недоліків касаційної скарги (суддя - Моторний О. А.).

18 травня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за наслідком усунення відповідачем недоліків касаційної скарги в установлений судом строк та витребувано з Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу № 804/13630/14.

05 червня 2015 року позивачем до Вищого адміністративного суду України надано заперечення на касаційну скаргу, в якій платник податків спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

26 жовтня 2016 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (суддя-доповідач Цвіркун Ю. І.)

17 січня 2018 року справа № 804/13630/14 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, у травні 2014 року податковим органом проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо виявлених порушень у Підприємства при перевірці податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року, за результатами якої складено акт від 19 травня 2014 року №1696/2204/35253290 (далі - акт перевірки).

12 червня 2014 року посадовою особою податкового органу на підставі акта перевірки та згідно з пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України прийнято спірні у цій справі податкові повідомлення-рішення.

Податковими повідомленнями-рішеннями № та № за порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, відповідно, зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 784 593 грн. та збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 407 312 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 203 656 грн.

Склад податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, доводиться податковим органом на підставі того, що за результатами попередньої документальної позапланової виїзної перевірки Підприємства складено податкове повідомлення-рішення форми «В4» (про зменшення суми від'ємного значення (рядок 24 декларації) від 22 січня 2014 року № на суму 3 191 905 грн.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 12 червня 2014 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/6678/14 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення, зокрема, форми «В4» від 22 січня 2014 року № .

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, на який податковий орган посилається як на підставу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то, серед іншого, залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За змістом пунктів 56.1, 56.15, 56.18 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість на момент виникнення спірних правовідносин визначався наказом Міністерства доходів та зборів України від 13 листопада 2013 року № 678, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2013 року за № 2094/24626 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 4.6 розділу V Порядку платники податку, які мають право на отримання бюджетного відшкодування та прийняли рішення про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку (заповнено рядок 23.1 декларації 0110), подають до декларації 0110 додаток 4 (Д4). Залишок від'ємного значення (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду). Рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної контролюючим органом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою прийняття оскаржуваних повідомлень-рішень став висновок податкового органу про не врахування Підприємством результатів документальної позапланової виїзної перевірки Підприємства та наявності податкового повідомлення-рішення форми «В4» (про зменшення суми від'ємного значення (рядок 24 декларації) від 22 січня 2014 року № на суму 3 191 905 грн., яке було оскаржене в адміністративному та судовому порядках.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у податковій декларації з податку на додану вартість сума зменшеного від'ємного значення з податку на додану вартість відображається у звітному (податковому) періоді, у якому відбулось узгодження податкового повідомлення-рішення, відтак на момент подання Підприємством податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року у платника податків не було підстав для відображення зменшеного від'ємного значення з податку на додану вартість. Інакше правозастосування платником податків положень пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та пункту 4.6 розділу V Порядку призвело б до визнання Підприємством правомірності податкового повідомлення-рішення, яке на момент проведення камеральної перевірки оскаржувалося в судовому порядку, та самостійного узгодження платником податків податкових зобов'язань.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2015 року у справі № 804/13630/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер