Справа № 815/1509/18
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1509/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретаря судового засідання Станкової О.Ф.

за участю сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю);

від відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.02.2018 року №098151305, №098221305 та №098201305, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління ДФС в Одеській області відповідно до яких просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області №098151305 від 28.02.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачені фізособами за результатами річного декларування, на 96 448,04 грн., а також застосовані штрафні санкції на суму 24 112,01 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області №098221305 від 28.02.2018 року, яким було збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати військового збору на 8 037,34 грн., а також застосовані штрафні санкції на суму 2 009,34 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області №098201305 від 28.02.2018 року, яким застосовані штрафні санкції на суму 170 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 25.01.2018 року по 07.02.2018 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, в результаті якої складено акт №230/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 08.02.2018 року. На підставі порушень законодавства відповідачем складено податкові повідомлення-рішення №098151305 від 28.02.2018 року яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачені фізособами за результатами річного декларування, на 96 448,04 грн., а також застосовані штрафні санкції на суму 24 112,01 грн., №098221305 від 28.02.2018 року яким було збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати військового збору на 8 037,34 грн. а також застосовані штрафні санкції на суму 2 009,34 грн., №098201305 від 28.02.2018 року застосовані штрафні санкції на суму 170 грн. На думку відповідача, позивач в порушення п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст.162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п.171.2 (б) ст.171, п.171.1 ст.179, п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 КУ України, не надав податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік станом на 01.05.2017 року до контролюючого органу та відповідно не нарахував та не сплатив з прощеного (анульованого) боргу 535 822,47 грн., податок на доходи з фізичних осіб у сумі 96 448,04 грн. Проте, позивач не погоджується з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, висновками викладеними в Акті перевірки, вважає їх помилковими, необґрунтованими, та такими, що не відповідають фактичним обставинам в результаті неналежного аналізу чинного законодавства України, адже курсова різниця не вважається доходом (додатковим благом) в цілях оподаткування податком на доходи фізичних осіб. До розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов'язання з іноземної валюти у гривню та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01 січня 2014 року. Тобто курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню. Враховуючи, що відповідачем невірно застосовано норми податкового законодавства, позивач взагалі вважає, що у нього були відсутні підстави сплати податків, адже відсутній і обєкт оподаткування.

Представником відповідача надано до суду відзив на адміністративний позов (а.с.125-129), згідно якого відповідач заперечує проти заявленого позову, вважає, що ГУ ДФС в Одеській області повністю правомірно було винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення, а доводи позивача суперечать фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали матеріали документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_3, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету, про що складено акт перевірки від 08.02.2018 року №230/15-32-13-05/НОМЕР_1. Перевіркою встановлено, що позивач у І кварталі 2016 року отримала дохід, згідно ст.164 п. 164.1 ПКУ від 2 грудня 2010 року №2755-VІ підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи. ГУ ДФС в Одеській області, отримавши податкову інформацію вх.№166/11/15-3213-8 від 07.11.2017 року від відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного соціального внеску території обслуговування ДПІ у Київському районі та №4-2/981 від 13.10.2017 року від АТ «ОСОБА_4 Аваль», що свідчить про можливі порушення позивачем вимог податкового законодавства, було надіслано позивачу запит про надання декларації про майновий стан та її документальне підтвердження вих.№7630/Д/15-32-13-05-09 від 27.11.2017 року (№002 від 28.11.2017 року). Лист вручено 02.03.2017 року. Станом на початок перевірки пояснення з копіями документів до ГУ ДФС в Одеській області не надійшло. ДПІ у Київському районі вперше було надіслано запит ОСОБА_3 про необхідність подання декларації про майновий стан з відповідним відображенням сум, отриманого доходу у вигляді і додаткового блага (списання основної суми боргу (кредиту) вих.№5272/Д/15-32-13-08 від 12.09.2017 року, який отримано ОСОБА_3 26.09.2017 року. У відповідь на лист ОСОБА_3 надала пояснення, згідно яких зазначила, що оскільки вона отримала від банку кредит 92365 долларів США, а сплатила понад 100000 доларрів США, то на її думку, вона зазнала збитків і не отримала дохід. Разом з цим, оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Кодексу, згідно із пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 Кодексу), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства. Сплата податків, та зборів, що виникають в наслідок виконання цього Договору, здійснюється Позичальником самостійно відповідно до податкового законодавства і не впливає на цивільно-правові відносини сторін за цим Договором. В порушення п.п.162.1.1 п. 162.1 ст.162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 171.2 (б) ст.,171, п. 179.1 ст.179, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 275 5-VІ із змінами та доповненнями станом на дату складання акту податкова декларація про майновий стан та доходи за 2016 рік по строку до 01.05.2017 року до контролюючого органу не надана та відповідно не нарахувала та не сплатила з прощеного (анульованого) боргу 535822,47 грн., податок на доходи з фізичних осіб у сумі 96448.04 грн. Платники податків фізичні особи, які отримували доходи у вигляді додаткового блага, за результатами звітного податкового року відповідно пп.1.2 п.16 ст.163, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 171.2 (б) ст.171, п. 16і підрозділу 10 розд. XX Кодексу самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Позивач, за 2016 рік отримала дохід у вигляді додаткового блага (анулювання прощення) заборгованості за кредитом у сумі 535822,47 грн., проте, в порушення п.п.162.1 ст.162 1.5 164.1.3 пункту 164.1 ст.164, п.171.2 (б) ст.171, п.179.7 ст.179, п. 16 підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ, із змінами і доповненнями ППФО ОСОБА_3 станом на дату складання акту податкове зобовязання з військового збору у сумі 8037,34грн., до бюджету не сплачено. З урахуванням зазначеного, за розглядом акта перевірки ГУ ДФС в Одеській області повністю правомірно та з дотриманням вимог законодавства винесено податкові повідомлення - рішення №098151305, №098221305, №098201305 від 28.02.2018 року.

Ухвалою суду від 18.04.2018 року відкрито провадження у справі та здійснено розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.07.2018 року зупинено провадження у справі за клопотаннями сторін для можливого примирення.

16.10.2018 року ухвалою, занесеною до журналу удового засідання, провадження у справі поновлено.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Так, у період з 25.01.2018 року по 07.02.2018 року на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.2, п.78.1, ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України (далі ПКУ), відповідно до наказу від 18.01.201 року №273, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків та зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання платником податків ОСОБА_3, вимог податкового законодавства в частині декларування доходу, отриманого у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

За результатами вказаної перевірки складено акт №230/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 08.02.2018 року (а.с.66-74).

Зазначеним актом перевірки встановлено порушення вимог законодавства платником податків ОСОБА_3, а саме:

- п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст.162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п.1 ст.49 ПКУ, внаслідок чого встановлено неподання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік по строку 01 травня 2017 року;

- п.п.162 1.1 п.162.1 ст.162, п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.171.2 (б) ст.171, п.179.1 ст.179, п. 179.7 ст.179 ПКУ, внаслідок чого встановлено несплату до бюджету податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування по строку 01 серпня 2017 року у сумі 96448,04 грн.;

- п.п. 162.1 ст.162 1.5 164.1.3 пункту 164.1 ст.164, п.171.2 (б) ст.171, п.179.7 ст.179, п.16(1) підрозділу 10 розд. XX ПКУ, внаслідок чого встановлено несплату до бюджету податкового зобовязання з військового збору по строку 01 серпня 2017 року у сумі 8037,34 грн.

На підставі виявлених порушень відповідачем 28.02.2018 року прийняті податкові повідомлення-рішення №098151305 на суму 96448,04 грн. та 24112,01 штрафна санкція (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування), №098221305 на суму 8037,34 грн., та 2009,34 штрафна санкція (щодо несплати військового збору), №098201305 на суму штрафних санкцій в розмірі 170 грн (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування) (а.с.78-80).

Позивач, вважаючи, що висновки викладені у акті перевірки №230/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 08.02.2018 року суперечать дійсним обставинам справи, надіслала заперечення на адресу Державної фіскальної служби України, датовані 28.02.2018 року (а.с.75-76). У вказаних запереченнях позивач зазначила, що 27.08.2007 року позивач отримала у ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» кредит у розмірі 92 365,00 доларів США. З часом, у позивача виникли складнощі щодо сплати кредиту. ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» на умовах часткової сплати заборгованості прийняв рішення про анулювання частини залишку боргу та реструктуризації іншої частини боргу в гривню. Загальна сума погашень склала 141 178,28 доларів США (51 557,81 + 89 600,47 доларів США), до яких включено і анульований борг у розмірі 32 000,00 (21 303,57 + 10696,43) дол. США. Таким чином розмір «чистих» видатків склав 109 178,28 доларів США, що вже є більшою сумою ніж та, що позивач отримала. Вищевказане свідчить про відсутність в позивача буд-якого доходу. Залишок заборгованості, який був переведений в гривню, на вказану дату складав 462 641,65 грн. і сплачується позивачем по сьогоднішній день. Так до "14" лютого 2018 року позивачем було загалом сплачено 191 600,00 грн., а залишок заборгованості за кредитом складає 422 614,43 грн. Таким чином, є очевидним факт відсутності в позивача будь-якого доходу, що спростовує висновки ревізора викладені в вищевказаному акті. Ревізор підчас проведення перевірки не врахував сплачені позивачем платежі та не впевнився у дійсному отриманні доходу (збільшенні загального майнового стану).

Стосовно розгляду вказаних заперечень Державна фіскальна служба України повідомила позивача листом №3840/Д/99-99-13-04-02-14 від 20.03.2018 року в якому зазначила, що платник податків має право оскаржувати в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (а.с.115-116).

Судом також досліджено кредитний договір №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року (а.с.81-87) укладений між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 на суму 92 365,00 доларів США, розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с.88-93), договір про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року (а.с.96-100), додаткову угоду №014/83008/74/80580/81-1-0-00/23339 від 11.02.2016 року про зміну валютних зобовязань по кредиту (а.с.103-104).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії кредитного договору №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року укладеного між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 (Позичальник) Кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 92365,00 доларів США, а Позичальник зобовязується належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку та виконати всі інші зобовязання в подяку та строки, визначені договором.

Надалі, між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 29.01.2016 року було укладено договір про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року.

Пунктом 1 договору сторони визнають і підтверджують, що розмір непогашеної Позичальником заборгованості за кредитним договором станом на день укладення цього Договору складає еквівалент 2 111 387,63 (два мільйони сто одинадцять тисяч триста вісімдесят сім гривень 63 копійки) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору, в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 62 090,76 (шістдесят дві тисячі дев'яносто доларів США 76 центів) доларів США, що складає еквівалент 1 561 692,45 (один мільйон п'ятсот шістдесят одна тисяча шістсот дев'яносто дві гривні 45 копійок) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору: проценти, нараховані за користування кредитом - 11 052,18 (одинадцять тисяч п'ятдесят два долари США 18 центів) доларів США, що складає еквівалент 277 981,88 (двісті сімдесят сім тисяч дев'ятсот вісімдесят одна гривня 88 копійок) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за Кредитним договором - 271 713,30 (двісті сімдесят одна тисяча сімсот тринадцять гривень 30 копійок) гривень.

Пунктом 2 вказаного договору зазначено, що Сторони домовились, що з дати укладення цього Договору Кредитор здійснює часткове анулювання (прощення) суми боргу Позичальника в розмірі, що складає еквівалент 1 076 569,91 (один мільйон сімдесят шість тисяч пятсот шістдесят дев'ять гривень 91 копійка) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору, в тому числі: сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 21 303,57 (двадцять одна тисяча триста три долари США 57 центів) доларів США, що складає еквівалент 535 822,47 (п'ятсот тридцять пять тисяч сімсот двадцять дві гривні 47 копійок) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору; проценти, нараховані за користування кредитом - 10 696,43 (десять тисяч шістсот дев'яносто шість доларів США 43 цента) доларів США, що складає еквівалент 269 034,14 (двісті шістдесят дев'ять тисяч тридцять чотири гривні 14 копійок) гривень по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за Кредитним договором 271 713,30 (двісті сімдесят одна тисяча сімсот тринадцять гривень 30 копійок) гривень.

Також, п.6 цього ж договору передбачено, що з підписанням цього Договору Позичальник, вважається повідомленим, відповідно до підпункту «д» пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України, про часткове анулювання (прощення) заборгованості в сумі основного боргу (неповернутого кредиту), що зазначена в п.2 Договору, та про те, що сума анульованого (прощеного) основного боргу буде включена Кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено). Позичальнику повідомлено, що про часткове анулювання (прощення) його боргу Кредитором буде повідомлено органам Державної фіскальної служби України шляхом включення суми анульованого (прощеного) основного боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь Позичальника, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено). При цьому на Позичальника відповідно до Податкового кодексу України покладається обов'язок сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованого (прощеного) основного боргу та відображення суми отриманого доходу у вигляді анульованого (прощеного) основного боргу у річній сітковій декларації. Сплата податків, та зборів, що виникають в наслідок виконання цього Договору, здійснюється чальником самостійно відповідно до податкового законодавства і не впливає на цивільно-правові осини сторін за цим Договором.

В подальшому, 11.02.2016 року між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3, укладено додаткову угоду №014/83008/74/80580/81-1-0-00/23339 до кредитного договору №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року про зміну валютних зобовязань по кредиту. Згідно вказаної угоди сторони домовились змінити валюту зобовязань непогашеної заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором з доларів США на гривні із розрахунку за курсом одинадцять гривень за 1 долар США, у звязку з чим розмір основної суми боргу за кредитом становить 448659,09 грн., та підлягає сплаті на умовах цією додатковою угодою (а.с.103).

Отже, сума прощеного боргу за непогашений кредит складає 535 822,47 грн., яка являється сумою основного боргу.

Відповідно до акту перевірки загальний річний оподатковуваний дохід позивача склав 535 822,47 грн., а, відповідно, сума нарахованого податку, яка підлягає сплаті платником податку самостійно 96448,04 грн. (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування) та 8037,34 (податкове зобовязання з військового збору).

Відповідачем також надано розрахунок податкових зобовязань до акту документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_6, №230/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 08.02.2018 року згідно якого зазначено про донарахування штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 24112,01 грн., по військовому збору 2009,34 грн., та за неподання декларації про майновий стан 170 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Відповідно підпункту 164.2.17«д» п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобовязаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобовязаний виконати всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до положень п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, крім випадків , передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань» №321-VIII від 09 квітня 2015 року, який набрав чинності 07.05.2015 року, до підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» внесено зміни та додано пункт 8, відповідно до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Отже, враховуючи аналіз нормативної бази та обстави справи суд зазначає, що податкові зобовязання нараховані позивачу на суму 535 822,47 грн., яка, в свою чергу, являється сумою основного боргу, що був прощений позивачу за умовами договору про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року. Тобто, було прощено основну суму боргу в певній частині від загальної заборгованості на яку і було нараховано податкові зобовязання.

ОСОБА_7 того, ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» повідомив відповідача службовою запискою №166/11/15-3213 від 07.11.2017 року та відповіддю №4-2/981 (а.с.67) саме про те, що сума анульованого (прощеного) основного боргу буде включена Кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено), про що було попереджено і позивача у договорі про часткове анулювання (прощення) боргу.

В свою чергу п.8, підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ передбачає, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Проте, суд зазначає, що відповідачем було нараховано суму податкових зобовязань на основну суму прощеного боргу, а не на різницю між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, чи на суму процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором.

Посилання позивача на положення п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ є помилковими та необґрунтованими, адже податкові зобовязання були нараховані йому саме на основну суму боргу прощеного банком, що передбачено пп. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2. ст.164 ПКУ. Кім того, зі змісту договору про часткове спрощення боргу (п.6 вказаного договору), вбачається, що позивача було повідомлено банком стосовно п.п. 164.2.17 «д» п.164.2. ст.164 ПКУ. Анульована (прощена) сума кредиту повинна бути включена позивачем до доходу, отриманого платником податку, як додаткове благо у порядку визначеному пп. «д» п.п.164.2.17 п.164.2. ст.164 ПКУ та відповідно до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Аналогічна позиція висловлена Верховнним Судом у постановах від 20.06.2018 року по справі №804/4182/17, від 13.03.2018 року №826/6380/15.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем було вірно застосовано саме пп. «д» п.п.164.2.17 п.164.2. ст.164 ПКУ та нараховано податкове зобовязання за податковим повідомленням-рішенням №098151305 згідно законодавства.

Позивач заперечує щодо прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №098221305, яким нараховано несплачений військовий збір посилаючись на відсутність бази оподаткування відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Таким чином, отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, є підставою для нарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Отже, враховуючи зазначене та висновок суду, що позивачем вірно визначено суму податкового зобовязання несплаченого позивачем, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №098221305 від 28.02.2018 року є законним та обґрунтованим.

Щодо обовязку подання платником податку річної декларації про майновий стан і доходи:

Відповідно до п.179.1. ст.179 ПКУ, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з підпункту 49.18.4. пункту 49.18. ст.49 ПКУ, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.120.1. ст.120 ПКУ за не подання декларації, передбаченої цим Кодексом тягне за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Враховуючи, що позивачем не було подано річну декларацію про майновий стан і доходи, що не заперечується і самим позивачем, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №098201305 від 28.02.2018 року є законним та обґрунтованим.

Отже, враховуючи, що прощена сума боргу, на яку відповідачем нараховано податкові зобовязання, є додатковим благом, в розумінні пп. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2. ст.164 ПКУ, що в свою чергу є підставою для нарахування і військового збору та враховуючи неподання позивачем податкової декларації, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення рішення від 28.02.2018 року №098151305, №098221305 та №098201305 є правомірними та прийнятими відповідно до вимог законодавства, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.02.2018 року №098151305, №098221305 та №098201305 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду./

Повний тескт рішення складено та підписано суддею 22.10.2018 року.

Позивач: ОСОБА_3 ( ІК НОМЕР_1, 65080, м. Одеса, вул. Терешкової (ОСОБА_7) 2/3, кв.41);

Відповідач: Головне управління ДФС в Одеській області, (, 65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5).

Суддя П.П.Марин

.