Справа № 242/4847/18
Суддя: Хацько Н. О.
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 жовтня 2018 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Хацько Н.О., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 4 батальйону ПП у м. Краматорську та Слов'янську сержанта поліції Мальованого Владислава Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 17.09.2018 року звернувся до суду з позовом до поліцейського роти 4 батальйону ПП у м. Краматорську та Слов'янську сержанта поліції Мальованого В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в обґрунтування позову зазначив, що 06.09.2018 року відповідачем відносно нього було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ВР № 090265, згідно якої його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є неправомірним, необґрунтованим та недоведеним. Просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ВР № 090265 від 06.09.2018 року та закрити провадження у справ про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що 06.09.2018 року поліцейським роти 4 батальйону ПП у м. Краматорську та Слов'янську сержанта поліції Мальованим В.В. було виявлено порушення правил ПДР, а саме водій автомобіля «Mitsubishi Outlander» державний номер НОМЕР_1, на автодорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський 654 км., керував транспортним засобом та порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1., чим порушив п. 8.5.1 ПДР України. Після зупинки, зазначеного транспортного засобу, поліцейський підійшов до водія, представився, пояснив причину зупинки та перевірки документів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, водію було роз'яснено права та обов'язки, особи яка притягається до адміністративної відповідальності та було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. Порушення факту вчинення ОСОБА_1 п. 8.5.1. ПДР України була доведена, а тому оспорювана постанова прийнята правомірна. Просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом 17.09.2018 року (згідно штампу на позовній заяві), щодо оскарження постанови від 06.09.2018 року, не порушив передбачений десятиденний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки останній день на оскарження постанови припав на 16.09.2018 року (неділя).

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З оскаржуваної постанови серії ВР № 090265 від 06.09.2018 року вбачається, що 06.09.2018 року о 15 годині 55 хвилин в Слов'янському районі, М-03 Харків-Довжанський 654 км., ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander» державний номер НОМЕР_1 порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1., чим порушив п.п. 8.5.1. ПДР України. Тим самим. ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Положеннями ст. 122 ч. 1 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Суд звертає увагу, що виклад інкримінованих правопорушнику діянь має бути гранично конкретизований, це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об'єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Слід зауважити, що в даному випадку положення ст. 122 ч. 1 КУпАП є бланкетними, і закріплюють лише загальні ознаки правил поведінки учасників дорожнього руху, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатися до норм іншого нормативного акта, а саме: Правил дорожнього руху України.

В підпункті 1.1. розділу 34 «Дорожні розмітки» Правил дорожного руху закріплено, що (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Зокрема, п. 8.5.1. Правил дорожнього руху передбачає, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Натомість, постанова серія ВР № 090265 від 06.09.2018 року не містить в собі конкретного визначення об'єктивної сторони адміністративного правопорушення (перетинання суцільної лінії під час руху, тощо), а лише викладено про порушення пунктів Правил дорожнього руху.

Суд вважає, що не зазначення поліцейським Мальованим В.В. суттєвих ознак об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, фактично містять в собі ознаки формалізму при винесені ним вищевказаної постанови, що в свою чергу викликає у суду розумний сумнів щодо наявності події адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Натомість, в судове засідання належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача з приводу того, що він не порушував правил дорожнього руху і не перетинав суцільну лінію розмітки не надано.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зазначено про здійснення відео фіксації адміністративного правопорушення (АН 00079), натомість відповідачем дане відео у якості доказу до суду не надано.

В своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

В зв'язку з чим, в аспекті ст. 77 КАС України, суд вважає, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 06.09.2017 року о 15 годині 55 хвилин в Слов'янському районі, М-03 Харків-Довжанський 654 км., адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП .

Слід також зазначити, що згідно ст. 27 КУпАП штраф є грошовим стягнення, що накладається на громадян та юридичних особі за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

При цьому, частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Натомість, в порушення вимог КУпАП інспектором поліції в постанові серія ВР № 090265 від 06.09.2018 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. без жодного посилання на вимоги закону щодо призначення стягнення в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обгрнутованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 205, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) до поліцейського роти 4 батальйону ПП у м. Краматорську та Слов'янську сержанта поліції Мальованого Владислава Валерійовича (місцезнаходження: 84391, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Совхозна, буд. № 20) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

Постанову поліцейського роти 4 батальйону ПП у м. Краматорську та Слов'янську сержанта поліції Мальованого Владислава Валерійовича серія ВР № 090265 від 06.09.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП - скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.О. Хацько