Справа № 161/11651/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/463/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участі:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом на обґрунтування вказавши, що 11.07.2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВР № 156667, відповідачем на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст.126 КУпАП. Згідно з даною постановою він (позивач), 11.07.2018 року о 22.35 керуючи транспортним засобом марки «Opel Omega» в м. Луцьку по вул. Волі, 1, здійснив поворот ліворуч та перетнув подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, не мав при собі поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та посвідчення водія відповідної категорії. З вказаною постановою він не згідний, адже вказані адміністративні правопорушення він не вчиняв. Так, дійсно 11.07.2018 року в належному йому на праві власності автомобілі «Opel Omega» він перебував у якості пасажира, а керував автомобілем ОСОБА_4 Про вказану обставину він та ОСОБА_4 повідомляли відповідача на місці зупинки автомобіля. Крім того, постанова є невірною відносно дати її складання, адже фактично вона була складена 12.07.2018 року на вул. Грибоєдова, 2 в м. Луцьку, а такого місяця як вул. Волі в м. Луцьку немає. Також він був позбавлений відповідачем можливості викласти свої заперечення письмово, йому не було повідомлено про його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Таким чином, до адміністративної відповідальності була притягнути особа, яка адміністративне правопорушення не вчиняла. Просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 156667 від 11.07.2018 року, винесену інспектором УПП у Волинській області Штурма Д.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження у справі закрити.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що позов не визнає. Так, 11.07.2018 року о 22.35 поліцейським екіпажем у складі поліцейського роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_1, інспектора поліції ВМАЗ УПП у Волинській області ОСОБА_5 та інспектора поліції ОСОБА_6 в м. Луцьку по проспекту Волі, 1 було виявлено факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: позивач ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив поворот ліворуч, при цьому перетнув подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 1.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. На вимогу поліцейського ОСОБА_3 не предявив для перевірки та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «а», «г» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Факт керування вказаним транспортним засобом саме позивачем та порушення ним п. 1.3 ПДР України було візуально зафіксовано інспекторами поліції, які стали свідками вказаного адміністративного правопорушення. У звязку з проведенням адміністративного затримання ОСОБА_3, розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено в Луцькому відділі поліції по вул. Грибоєдова, 2 в м. Луцьку, постанову у справі про адміністративне правопорушення було винесено в період часу з 23.06 по 23.42, що підтверджується відеозаписами з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції ОСОБА_7 При розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції ОСОБА_1 було дотримано вимоги КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зокрема, розяснено позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також позивачу було забезпечено право надавати пояснення. Таким чином, факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень підтверджується матеріалами справи, а інспектор поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв на підставі та в межах положень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання позивач повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи міститься його власноручна розписка. Заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від позивача чи його представника на адресу суду не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином було повідомлено про дату, час, місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки позивач про дату, час, місце цього судового засідання був повідомлений належним чином в судовому засіданні 11.10.2018 року, коли судове засідання було відкладено за його клопотанням, суд вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, передбачених законом підстав для відкладення розгляду справи немає.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача позов не визнали, суду пояснили, що позовна заява не підлягає до задоволення з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення учасників справи, заслухавши показання свідка, дослідивши письмові та електронні докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11.07.2018 року інспектором роти № 3 УПП у Волинській області сержантом поліції ОСОБА_1 відносно позивача ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ВР № 156667 та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 11.07.2018 року о 22.35 позивач ОСОБА_3, рухаючись в м. Луцьку по вул. Волі, 1 на автомобілі НОМЕР_2 здійснив поворот ліворуч, при цьому перетнув подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії «в», чим порушив п.п. 1,3, 2.1 «а» та 2.1 «г» ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 31).

Відповідно до п.п. 8.1-8.3 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 1 розділу 34 ПДР України горизонтальна розмітка має таке значення: 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінії 1.3 перетинати забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пуктом 2.1 «а», «г» ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом п. 2.2 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною першою ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа та транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи з приписів частини 1 статті 126 КУпАП, частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух", пунктів 21.2, 21.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції. Наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов'язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено випадки, коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З пояснень інспектора поліції ОСОБА_1, наданих в судовому засіданні у якості свідка, слідує, що 11.07.2018 року о 22.35 він в складі поліцейського екіпажу «Цунамі 0015» в м. Луцьку по проспекту Волі, 1, побачив, як автомобіль НОМЕР_1 здійснив поворот ліворуч, при цьому перетнув подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків. На службовому автомобілі вони прослідували за вказаним автомобілем «Opel Omega», який на їх вимогу не зупинився та намагався сховатися у дворах будинків. Вони наздогнали вказаний автомобіль, він зупинився і з автомобіля з місця водія вибіг позивач ОСОБА_3, намагаючись втікти з місця події. Проте, це йому не вдалося, оскільки він був зупинений співробітниками поліції. При наданні пояснень ОСОБА_3 неодноразово змінював свої пояснення, спочатку казав, що за кермом автомобіля він не перебував, потім стверджував, що він дійсно перетнув подвійну суцільну смугу, оскільки злякався працівників поліції. При собі ОСОБА_3 не мав ані посвідчення водія, ані полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, яке проводилося в приміщенні відділу поліції по вул. Грибоєдова, 2 в м. Луцьку, всі права ОСОБА_3 були дотримані йому було роз»яснено його процесуальні права, а також надано можливість надавати пояснення. Цим правом ОСОБА_3 скористався, пояснював, що адміністративне правопорушення він не вчиняв, оскільки за кермом автомобіля не перебував.

З переглянутого судом електронного доказу відеозапису відеореєстратора службового автомобіля поліції та відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора поліції ОСОБА_1 вбачається, що його пояснення як відповідача та як свідка, надані в судовому засіданні, знайшли своє об»єктивне підтвердження. Так, дійсно на вказаному відеозаписі зафіксованою, як автомобіль НОМЕР_1 на проспекті ОСОБА_7, 1 в м. Луцьку перетнув подвійну суцільну горизонтальну лінію розмітки, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків і проїхав у двори будинків по проспекту Волі в м. Луцьку, де зупинився. Там з автомобіля вибіг позивач ОСОБА_3 і намагався втіки, проте був зупинений працівниками поліції. При наданні пояснень на місці зупинки, ОСОБА_3 неодноразово змінював свої пояснення, наприкінці визнавши, що дійсно перетнув суцільну подвійну лінію розмітки та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів докази, надані стороною відповідача, позивачем та його представником суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що факт вчинення позивачем ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП знайшов своє об»єктивне підтвердження в ході судового засідання.

Судом також встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст.ст. 122, 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, суд вважає, що відповідачем правомірно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Ст. 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст.126 КУпАП, окрім того, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Суд вважає, що зазначення в постанові від 11 липня 2018 року серії ВР № 156667 відомостей про місце вчинення правопорушення як «вулиця ОСОБА_7» замість «проспект Волі» в м. Луцьку, саме по собі, не впливає на правомірність винесення інспектором поліції вказаної постанови.

Що стосується доводів позивача про недотримання відповідачем положень КУпАП при розгляду справи зокрема не роз»яснення йому положен ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, то ці його доводи спростовуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції ОСОБА_1 .mov, .avi, .mov), з якого слідує що такі права позивачу відповідачем були розяснені, а складання постанови по справі про адміністративне правопорушення мало місце 11.07.2018 року в період часу з 23.06 по 23.42.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення субєкта владних повноважень без змін; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак з тим, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне залишити постанову від 11 липня 2018 року серії ВР № 156667 про накладення адміністративного стягнення про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього ружу, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_3 без змін, а позов ОСОБА_3 без задоволення.

Керуючись ст. 5, 6, 8-10, 72-78, 241-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 22 жовтня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_8