Справа № 810/4239/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року № 810/4239/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Хажієва Фікрата до Києво-Святошинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Хажієв Фікрат з позовом до Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київської області про визнання протиправним та скасування рішення від 04.08.2018 №8 про скорочення терміну перебування на території України громадянина ОСОБА_1 Азербайджан Хажієва Фікрата.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.08.2018 посадовими особами відповідача було затримано Хажієва Фікрата, посилаючись на його працевлаштування без відповідного дозволу та доставлено до районного відділення управління Державної міграційної служби, де на останнього складено протокол про адміністративне правопорушення з подальшим прийняттям постанови про накладання адміністративного стягнення, та прийнято рішення про скорочення терміну перебування на території України. Вказав, що рішення про скорочення терміну перебування на території України від 04.08.2018 №8 є протиправним, оскільки зазначені у ньому посадовими особами відповідача обставини щодо недостатнього фінансового забезпечення позивача та відсутності у нього родичів та знайомих в України, не відповідають дійсності. При цьому, позивач не мав змоги пояснити, що приїхав в Україну для відвідування хворого друга і не мав наміру працевлаштування в Україні, так як не володіє ні російською, ні українською мовою.

Відповідач з позовом не погодився, надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив,

що оскаржуване рішення було прийнято відповідно до положень законодавства, а доводи позивача про незнання мови, не мають реального підтвердження, адже Хажієв Фікрат самостійно відмовився від перекладача, зазначивши, що розуміє українську мову на достатньому рівні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 04.08.2018 співробітниками УБЗПТЛ ГУ НП в Київській області, у рамках цільової операції під умовною назвою "Мігрант" на ринку "Столичний" було виявлено здійснення торгівлі без дозвільної документації громадянином ОСОБА_2 ОСОБА_1 - Хажієв Фікрат. Вказана обставина встановлюється з рапорту оперативного уповноваженого УБЗПТЛ ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 (а.с. 23).

У зв`язку із вищенаведеним, позивача було затримано та доставлено до Києво- Святошинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Київській області.

У матеріалах справи наявне пояснення позивача, відібране головним спеціалістом Києво-Святошинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Київській області ОСОБА_4, згідно яких 19.07.2018 через КПП "Бориспіль" позивач прибув на територію України по приватним справам. Зазначив, що рідних та близьких родичів на території України не має, офіційно не працевлаштований, замається реалізацією баштанових культур (а.с. 24).

На підставі вищенаведеного, відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКО 086517 (а.с. 25-26), постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МКО №086517 (а.с. 27-28) та прийнято оскаржуване рішення про скорочення терміну перебування на території України від 04.08.2018 №8, яким громадянину ОСОБА_2 ОСОБА_1 Хажієву Фікрату скорочено строк тимчасового перебування на території України та зобов`язано покинути територію України до 09.08.2018 (а.с. 20-21).

Спірне рішення вмотивоване тим, що у громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_1 Хажієва Фікрата, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії С 00155927 від 24.09.2014, відсутні підстави для його тимчасового перебування на території України, установлені частинами 4-12 статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а тому, у відповідності до статті 24 цього ж закону, строк перебування позивача на території України підлягає скороченню.

За результатами прийняття зазначеного рішення, у паспорті Хажієва Фікрата було проставлено відповідну відмітку (а.с.22).

На думку позивача, рішення про скорочення терміну перебування на території України від 04.08.2018 №8, прийняте Києво-Святошинським районним відділом Управління Державної міграційної служби України у Київській області, не відповідає вимогам чинного законодавства, тому позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонам спору, суд зазначає наступне.

Процедура скорочення терміну перебування іноземців на території України визначена Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі- Закон) та Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 "Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України" (далі - Порядок).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею четвертою Закону передбачений перелік підстав перебування іноземців на території України:

1. Іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

2. Іноземці та особи без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

3. Іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

4. Іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

5. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для участі у реалізації проектів міжнародної технічної допомоги, зареєстрованих у встановленому порядку, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

6. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою проповідування релігійних віровчень, виконання релігійних обрядів чи іншої канонічної діяльності за запрошенням релігійних організацій та погодженням з державним органом, який здійснив реєстрацію відповідної релігійної організації, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період діяльності в Україні.

7. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для участі у діяльності філій, відділень, представництв та інших структурних осередків громадських (неурядових) організацій іноземних держав, зареєстрованих у встановленому порядку, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період діяльності в Україні.

8. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для роботи у представництвах іноземних суб'єктів господарювання в Україні, зареєстрованих у встановленому порядку, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

9. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для роботи у філіях або представництвах іноземних банків, зареєстрованих у встановленому порядку, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

10. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для провадження культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, а також іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності організацій та установ, що залучають до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України "Про волонтерську діяльність", інформація про які розміщена на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері волонтерської діяльності, отримали посвідку на тимчасове проживання та здійснюють волонтерську діяльність на базі зазначених організацій та установ, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період провадження такої діяльності.

11. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для роботи кореспондентом або представником іноземних засобів масової інформації та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

12. Іноземці та особи без громадянства, які є засновниками та/або учасниками, та/або бенефіціарними власниками (контролерами) юридичної особи, зареєстрованої в Україні, та прибули в Україну з метою контролю за діяльністю таких юридичних осіб і отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період дії посвідки.

13. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

14. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

15. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, зазначеними у частинах другій - тринадцятій цієї статті, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України, на період, зазначений в частинах другій - тринадцятій цієї статті.

16. Іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

17. Іноземці та особи без громадянства, які до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття рішення про припинення громадянства України залишилися постійно проживати на її території, вважаються такими, які постійно проживають в Україні.

18. Особи, звільнені з пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на підставі рішення суду про скасування рішення про їх затримання або примусове видворення за межі України, або яких до завершення граничного строку перебування у таких пунктах не було примусово видворено за межі України з причин відсутності проїзного документа, транспортного сполучення з країною їхнього походження або з інших причин, незалежних від таких осіб, визнаються такими, які на законних підставах тимчасово перебувають в Україні на період дії обставин, що унеможливлюють їх примусове видворення за межі України.

19. Іноземці та особи без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується військовим квитком рядового, сержантського і старшинського складу.

У відповідності до приписів частини першої статті 24 Закону, якщо в іноземця або особи без громадянства немає підстав для тимчасового проживання, встановлених частинами четвертою-дванадцятою статті 4 цього Закону, або для тимчасового перебування на території України, строк їх перебування скорочується.

Вказана норма узгоджується з положеннями пункту 12 Порядку.

Згідно із пунктом 13 Порядку, рішення про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником або керівником органу СБУ в разі відсутності підстав для тимчасового перебування, а також заяви приймаючої сторони, органу Національної поліції чи органу охорони державного кордону.

Приписами пункту 14 Порядку встановлено, що у рішенні про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України зазначається строк, протягом якого особа зобовязана виїхати з України. Такий строк не може бути більш як десять діб з дня прийняття рішення.

Копія зазначеного рішення видається іноземцеві та особі без громадянства під розписку.

У паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, ставиться відмітка Строк тимчасового перебування скорочено до ____ ___________ 20__ року.

Отже, законодавством України закріплено, що іноземці та особи без громадянства мають право перебувати на території України за наявності підстав, перелік яких є вичерпний. Одночасно закріплено, що у разі відсутності у іноземця або особи без громадянства передбачених підстав для перебування або проживання на території України, строк такого перебування підлягає скороченню.

Судом встановлено, що у зв`язку із порушенням позивачем правил перебування іноземців в Україні, а саме- працевлаштування без відповідного дозволу, необхідність якого передбачено законодавством України, його було затримано та доставлено до Києво-Святошинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Київській області.

Водночас, суд зазначає, що обставини дійсності працевлаштування позивача без відповідного на це дозволу, не підлягають встановленню у ході розгляду даної справи, оскільки такі обставини підлягають встановленню при оскарженні постанови про накладання адміністративного стягнення, що належить до предметної юрисдикції місцевих загальних судів як адміністративних.

Так, не погоджуючись із рішенням про скорочення терміну пребування на території України від 04.08.2018 №8 та вважаючи його протиправним, позивач посилається на недостовірність змісту рішення, зокрема тверджень щодо відсутності родичів та знайомих, які б могли гарантувати йому матеріальне забезпечення.

Однак, заперечуючи проти таких обставин, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про протилежне та спростовували відомості, зазначені в оскаржуваному рішенні.

Окрім цього, не погоджуючись із застосуванням відповідачем приписів пункту 12 Порядку, згідно якого у разі відсутності підстав перебування, передбачених п.п. 4-12 ч.1 статті 4 Закону строк перебування на території України скорочується, позивач посилається на п.1 ст. 15 Закону, відповідно до якого в`їзд в Україну здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи. Проте, наводячи такі доводи, позивач не надав суду жодних документів, з яких би встановлювались обставини в`їзду позивача на територію України, у тому числі наявність та вид візи.

До того ж, посилання позивача на незнання мови (української, російської) суд вважає необґрунтованим, оскільки матеріали справи, а саме - пояснення позивача від 04.08.2018 містять докази того, що позивач володіє українською мовою.

Так, пояснення Хажієва Фікрата містять особисті підписи позивача під зазначенням наступних тверджень:

1. З положеннями ст. 63 Конституції України ознайомлений, її суть мені зрозуміла.

2. Українську мову розумію, послуг перекладача не потребую.

3. Доповнень та зауважень не маю.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що рішення від 04.08.2018 №8 про скорочення терміну перебування на території України громадянина ОСОБА_1 Азербайджан Хажієва Фікрата прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що підтверджується наявними у справі матеріалами та доказами.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність свого рішення.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність обставин, на які посилається позивач, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.