Справа № 2140/1582/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1582/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Північна виправна колонія (№90)" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- стягнути з Державної установи "Північна виправна колонія (№90)" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в сумі 51636,23 грн.;

- зобов'язати Державну установу "Північна виправна колонія (№90)" у 10-денний строк подати звіт про виконання рішення суду.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 проходив службу в державній кримінально-виконавчій службі України. Наказом від 28.02.2018 № 21 о/с його було звільнено 04.03.2018 з посади начальника оперативного відділу установи. Вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги складала 12 років 02 місяці 09 днів.

Відповідно до банківської виписки, одноразова грошова допомога була виплачена 11.05.2018.

Таким чином, період затримки з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні склав з 05.03.2018 по 10.05.2018. За вказаний період з відповідача має бути стягнуто середній заробіток виходячи з положень ч.1 ст.117 КЗпП України

Сума, яка підлягає стягненню з відповідача, на думку позивача, має складати 51 636,23 грн., яка розрахована наступним чином.

Відповідно до розрахунково-платіжної відомості позивача йому було нараховано грошове забезпечення:

- за січень 2018 року 16669,37 грн. (31 календарний день);

- за лютий 2018 року 28801,82 грн. (28 календарних днів).

Грошове забезпечення позивача за останні два календарні місяці склало (16669,37 грн. + 28801,82 грн.) 45 471,19 грн.

Кількість календарних днів за цей період складає 59.

Отже, середньоденне грошове забезпечення позивача за останні 2 календарні місяці складає (45 471,19 грн./ 59 днів) = 770,69 грн.

Кількість календарних днів, протягом яких відповідач затримав виплату одноразової грошової допомоги при звільненні складає 67 днів (з 05.03.2018 по 10.05.2018).

Отже, 770,69 грн. * 67 днів = 51 636,23 грн.

Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання призначено на 16 жовтня 2018 року.

12 жовтня 2018 року до суду надано відзив на позов, згідно якого відповідач позову не визнає, оскільки вважає невірно розрахованою суму середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги. Проте, до відзиву надає розрахунок суми, який вважає коректним. Згідно доданого розрахунку виплати, що включаються в розрахунок середньої заробітної плати складають 34 547,99 грн. (без врахування у розрахунку суми матеріальної допомоги 10 923,20 грн.).

В судове засідання, призначене на 16 жовтня 2018 року сторони зявились.

Розгляд справи відкладено на 19.10.2018 року у звязку з клопотанням представника позивача (для надання можливості подати відповідь на відзив).

19.10.2018 року сторонами через канцелярію суду подані клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 3 статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. ст. 194 та 205 КАС України суд вважає, що подання сторонами заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження є підставою для вирішення справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Наказом начальника державної установи «Північна виправна колонія (№90)» від 28.02.2018 року №21 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади начальника оперативного відділу установи за п.7 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Також, зазначеним наказом передбачено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Однак, сума одноразової грошової допомоги була виплачена позивачу з порушенням строків виплати - 11.05.2018 року, що підтверджується копією доданої до позову виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 та не заперечується відповідачем.

З пояснення (від 12.10.2018 року №28/10-10749), доданого відповідачем до свого відзиву на позов (т.с.1 а.с.27) вбачається, що відповідачем не заперечується факт несвоєчасної виплати позивачу суми одноразової грошової допомоги. Період затримки виплати аналогічний періоду, зазначеному позивачем з 05.03.2018 року по 10.05.2018 року та складає 67 днів.

Таким чином, спірним залишається лише сума, яка підлягає стягненню з відповідача за час затримки виплати одноразової грошової допомоги. З розрахунків позивача вірною є сума 51 636,23 грн. Відповідач вважає правильною суму в 39232,52 грн.

Судом встановлено, що різниця в запропонованих сторонами розрахунках виникла через те, що відповідач вважає суму матеріальної допомоги, виплаченої ОСОБА_1 такою, що не підлягає врахуванню при обчисленні його середньоденного грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби регулюється, зокрема, статтею 9 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, частиною 1 вказаної статті зазначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби, зокрема, у зв'язку із скороченням штатів, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З аналізу викладеного вбачається, що сума одноразової грошової допомоги віднесена законом до грошового забезпечення, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В даному випадку між сторонами відсутній спір про розмір належних позивачу виплат, оскільки сума одноразової грошової при звільненні виплачена позивачу 11.05.2018 року.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач при звільненні позивача повинен був сплатити всі належні йому суми в день звільнення та в зв'язку з несвоєчасною сплатою зазначених сум необхідно застосувати вимоги ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Стосовно розміру середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги позивачці суд зазначає наступне.

Так, на думку суду, необґрунтованими є вимоги позивача, щодо включення до розрахунку суми його середньоденного заробітку матеріальної допомоги у звязку з наступним.

Відповідно до п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, вимушеного прогулу та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться, виходячи із середньої заробітної плати.

Отже, середній заробіток працівника визначений відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

З урахуванням цих норм, зокрема абзацом 3 пункту 2 Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року №6-648цс15.

Так, відповідно до розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1, наданого позивачем (№28/3.1-7731 від 06.07.2018 року) та пояснень відповідача щодо нарахування середньої заробітної плати (№28/10-10749 від 12.10.2018 року), два календарні місяці, які передують звільненню ОСОБА_1 є січень та лютий 2018 року. Отже, загальна кількість днів за ці 2 місяці становить 59 днів (31 день+28 днів=59 днів), загальна сума заробітної плати 34 547,99 грн. (16669,37 грн. + 17 878,62 грн. = 34 547,99 грн.). Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 19,35 грн. (34 547,99 грн. / 59 дні = 585,56 грн/день).

Період затримки виплати позивачці одноразової грошової допомоги при звільненні становить 67 днів з 05.03.2018 по 10.05.2018 року.

Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за час затримки розрахунку при звільненні з 05.03.2018 по 10.05.2018 року становить 39 232,52 грн. (585,56 грн./день * 67 днів=39 232,52 грн).

Включення позивачем до розрахунку його середньої заробітної плати суми матеріальної допомоги 10923,20 грн. суд вважає помилковим в силу того, що пп. «б» п. 4 Порядку прямо передбачено, що одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо) при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки належних до виплати при звільненні коштів є частково обґрунтованою, а відтак підлягає частковому задоволенню, проте позивач не вірно зазначив суму до стягнення в адміністративному позові (51 636,23 грн., замість вірної суми 39 232,52 грн.).

В силу ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірності своєї бездіяльності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом стягнення на його користь суми середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги з 05.03.2018 року по 10.05.2018 рік.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Також приписами ст.134 КАС України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи слідує, що 21.06.2018 р. між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого предметом договору є правнича допомога ОСОБА_1

Так, згідно умов договору адвокат, окрім іншого, надає правову допомогу та захищає інтереси клієнта в усіх судах, установах, підприємствах та організаціях усіх форм власності.

На підтвердження наданих послуг, адвокатом в позовній заяві наведено їх перелік, а до матеріалів позову додано завірену копію квитанції №004971 від 21.06.2018 року, згідно якої позивачем за надання йому правової допомоги сплачено адвокату ОСОБА_2 5000,00 грн.

Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., з яких 1000 грн. консультація клієнта, узгодження правової позиції, 1500 грн. підготовка та подання позовної заяви, 500 грн. підготовка та подання адвокатських запитів пов'язані з розглядом даної справи, є співмірними із складністю справи та наданими послугами, часом, витраченим на надання послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову, значенням справи для сторони, оскільки жодних доказів зворотного матеріали справи не містять.

Натомість надання таких послуг підтверджено наявністю підпису адвоката ОСОБА_2 на поданій до суду позовній заяві, відповіддю на адвокатський запит зазначеного адвоката, що міститься в матеріалах справи.

Крім того, відповідачем не надано доказів не співмірності розміру витрат на правничу допомогу.

Водночас, суд вказує, що витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн., з них: 1000 грн. підготовка та подання відповіді на відзив, 1000 грн. - участь в судових засіданнях зазначені позивачем безпідставно, оскільки участь в судових засіданнях приймав інший адвокат ОСОБА_3, а відповідь на відзив представниками позивача взагалі не надавалась.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що судом задоволено позов частково на 39 232,52 грн. з 51 636,23 грн. заявлених до стягнення, суд визначає частку задоволених вимог як 75,98 від заявлених.

Тобто, обґрунтованою сумою витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача є 2 279,40 грн. (3000*75,98%= 2 279,40 грн.)

Також, позивачем в позові викладено клопотання про встановлення судового контролю шляхом зобов'язання відповідача у 10-денний строк подати звіт про виконання даного рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу наведеного вбачається, що встановлення контролю за виконанням рішення є правом суду, яким він може скористатися в разі наявності об'єктивних сумнівів щодо добросовісної поведінки відповідача при виконанні ним даного рішення.

В даному конкретному випадку, суд вважає заявлене клопотання позивача таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення у цій справі, а примусове виконання рішень суду у даній категорії справ забезпечується органами державної виконавчої служби.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "Північна виправна колонія (№90)" (, адреса: 73033, м. Херсон, вул. Некрасова, 234) на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1, адреса: 73003, вул. 49 Херсонської Гвардійської дивізії, 18, корп..2, кв. 155) середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в сумі 39 232 (тридцять девять тисяч двісті тридцять дві) грн. 52 коп. з відрахуванням податків та обов'язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної установи "Північна виправна колонія (№90)" (, адреса: 73033, м. Херсон, вул. Некрасова, 234) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1, адреса: 73003, АДРЕСА_1) витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 279 (дві тисячі двісті сімдесят девять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 12.3