Справа № 607/8848/15-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2018 року

Київ

справа №607/8848/15-а

адміністративне провадження №К/9901/13499/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуОСОБА_2
на постановуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року (колегія у складі суддів: О.Б. Заверуха, О.М. Гінда, В.В. Ніколін)
у справі№607/8848/15-а (№ 876/8751/15)
за позовомОСОБА_2
доТернопільської митниці Державної фіскальної служби
провизнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову Тернопільської митниці Державної фіскальної служби у справі про порушення митних правил від 12 травня 2015 року № 0051/40300/15 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що передбачене частиною 3 ст. 470 Митного кодексу України (далі - МК України) правопорушення, не віднесене до триваючих, у зв'язку з чим накладення на нього адміністративного стягнення після спливу шестимісячного строку з для його вчинення є протиправним.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил від 12 травня 2015 року № 0051/40300/15, винесену заступником начальника Тернопільської митниці Державної фіскальної служби, відносно громадянина України ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 470 МК України у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що оскаржувана постанова про порушення митних правил винесена на підставі частини 3 ст. 470 МК України, стягнення за якою може бути накладене на позивача не пізніше 6 місяців з дня вчинення ним відповідного правопорушення.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року скасовано постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2015 року та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтоване тим, що в діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 470 МК України, яке є триваючим, а тому відповідачем не пропущено строку накладення адміністративного стягнення, який у даному випадку складає шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин справи. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням адміністративного позову.

У письмових запереченнях на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 27 квітня 2015 року щодо позивача складено протокол про порушення митних правил № 0051/40300/15, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 470 МК України, а саме: перевищення встановленого ст. 95 МК України строку транзитного перевезення автомобіля марки «PEUGEOT 309», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, більше ніж на десять діб.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 27 квітня 2015 року о 15 год. 05 хв. під час звернення до відповідача про продовження терміну перебування на митній території України автомобілем марки «PEUGEOT 309», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 у зв'язку із несправністю автомобіля, працівниками ВАР та ПМП Тернопільської митниці ДФС по даному факту проведено перевірку в результаті якої встановлено, що даний автомобіль ввезений 04 серпня 2013 року на митну територію України через пункт пропуску «Смільниця» Львівської митниці у митному режимі «транзит» шляхом вибору смуги руху «зелений коридор» громадянином-резидентом ОСОБА_2

Одночасно було встановлено, що зазначений транспортний засіб станом на 27 квітня 2015 року не вивезений за межі митної території України у встановлений ст. 95 МК України десятиденний строк, що підтверджується електронним витягом за даними диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску АСМО «Інспектор 2006» ДФС України.

Зазначене стало підставою для прийняття 12 травня 2015 року заступником начальника Тернопільської митниці Державної фіскальної служби постанови про порушення митних правил №0051/40300/15, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Так, як встановлено частиною 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 частини 1 ст. 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом частини 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що перелік триваючих правопорушень, визначений у ст. 467 МК України, не є вичерпним.

Верховний Суд відзначає, що триваючими визначаються правопорушення, які почались з якоїсь протиправної дії або бездіяльності та здійснюються в подальшому безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Отже, використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території, протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку, а відтак, виявивши вказане порушення 27 квітня 2015 року та приймаючи 12 травня 2015 року постанову, адміністративне стягнення за порушення митних правил накладене відповідачем в межах строку, передбаченого ст. 467 Митного кодексу України, а саме не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

При цьому, станом на момент виявлення правопорушення, обов'язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 10 діб, встановлений пунктом 1 частини 1 ст. 95 Митного кодексу України, виконаний не був, що також не спростовано самим позивачем.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним Кодексом України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що обов'язок щодо зворотного вивезення транспортного засобу впродовж 10 діб є темпорально обмеженим (завершується зі спливом строків, визначених ст. 95 МК України), оскільки такий обов'язок вважається виконаним саме з моменту його реалізації зобов'язаною особою, а не із закінченням законодавчо встановленого строку його виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про правомірність винесення постанови у справі про порушення митних правил №0051/40300/15 від 12 травня 2015 року, яка ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Суд касаційної інстанції визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду