Справа № 826/11129/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 жовтня 2018 року № 826/11129/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. при секретарі судового засідання Шевченко М.В.,

за участі:

представник позивача: Жуковська Наталія Юріївна;

представник відповідача: Ястремський Олександр Якович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за поданням Головного управління ДФС у Вінницькій області до публічного акціонерного товариства «Вінницяфармація» про підтвердження обґрунтування адміністративного арешту майна платника податків,

Суд прийняв до уваги таке:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло подання Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - заявник) до публічного акціонерного товариства «Вінницяфармація» (далі - відповідач, ПАТ «Вінницяфармація») про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.07.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.02.2017 вказані судові рішення скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

В своїй ухвалі Вищий адміністративний суд України зазначив, що під час нового розгляду справи судам необхідно встановити наявність чи відсутність законних підстав для проведення перевірки відповідача; обставини щодо дотримання відповідачем порядку повідомлення податкового органу про втрату документів визначеного пунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України; встановити які документи були втрачені відповідачем як під час першого затоплення приміщення так і під час другого; які дії вчинені платником податків для відновлення первинних документів; які документи було відновлено та де вони зберігались; обставини щодо повідомлення відповідачем податкового органу про часткове чи повне відновлення документів; наявність обставин щодо дотримання чи порушення позивачем вимог Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, під час виходу перевіряючих на податкову адресу відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2017 (суддя Федорчук А.Б.) справа прийнята до провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2017 задоволено заяву судді Федорчука А.Б. про самовідвід у справі з підстав розгляду пов'язаної справи.

Відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.05.20178 №3162 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» адміністративну справу №826/11129/16 розподілено на суддю Арсірія Р.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2017 справу прийнято до провадження суддею Арсірієм Р.О.

Провадження у справі зупинене ухвалою від 15.09.2017 до набрання законної сили судовими рішеннями у справах № 826/12141/16, 826/12143/16.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2018 провадження у справі поновлено.

В обґрунтування подання заявник зазначив, що відповідачем не допущено посадових осіб ГУ ДФС у Вінницькій області до перевірки, що є підставою для застосування адміністративного арешту майна платників податків.

Відповідач проти задоволення подання заперечив. Посилався на те, що у ГУ ДФС у Вінницькій області були відсутні підстави для виходу на перевірку ПАТ «Вінницяфармація», що підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили. З огляду на зазначене, вважає, що посадові особи заявника були правомірно не допущені до перевірки, а тому підстави для застосування адміністративного арешту майна платника податків відсутні.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно із пунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

12.04.2016 відповідачем в порядку статті 44 Податкового кодексу України повідомлено контролюючий орган про пошкодження первинної документації, у зв'язку з проривом труб у приміщенні, в якому вона зберігалась (а.с. 67), що підтверджується повідомленням від 12.04.2016, наказом ПАТ «Вінницяфармація» №67 від 07.04.2016 «Про псування бухгалтерської документації», реєстраційною інформацією з ЖЕО №2016-04-11ТО8-21-59 від 07.04.2016 та актом псування і знищення бухгалтерської документації від 11.04.2016 станом на 08.04.2016.

Наказом ГУ ДФС у Вінницькій області від 13.04.2016 №194 було призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Вінницяфармація» з 25.04.2016 тривалістю 20 робочих днів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

Пунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що у разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

25.04.2016 посадовими особами заявника здійснено вихід за адресою ПАТ «Вінницяфармація» м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 88 з метою проведення перевірки. Однак перевірку не проведено у зв'язку із пошкодженням бухгалтерських документів.

У зв'язку з наявністю обставин визначених пунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України, наказом ГУ ДФС у Вінницькій області від 25.04.2016 №242 термін проведення документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Вінницяфармація» було перенесено з 25.04.2016 до дати відновлення та надання документів для перевірки.

Відповідач листом від 08.07.2016 №АС-1/123 повідомив контролюючий орган про пошкодження первинної документації платника податків у зв'язку із повторним проривом труб у приміщенні, в якому вона зберігалась. До повідомлення були надані відповідні докази: наказ ПАТ «Вінницяфармація» №116 від 01.07.2016 «Про псування бухгалтерської документації», акт псування і знищення бухгалтерської документації», реєстраційну інформацію з ЖЕО від 30.06.2016.

Заявник зазначив, що до баз даних ДФС внесено інформацію про зміну юридичної адреси ПАТ «Вінницяфармація» з 08.07.2016, новою юридичною адресою відповідача є наступна: м. Київ, Деснянський район, пр-т Лісовий, 39А.

Разом з тим, 12.07.2016 посадовими особами заявника здійснено вихід за адресою ПАТ «Вінницяфармація» м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 88 з метою проведення перевірки у зв'язку із закінченням строку на відновлення документів. Однак перевірку не проведено у зв'язку із повторним пошкодженням бухгалтерських документів. Заявником складено акт від 12.07.2016 №24/1401/01974968 про неможливість проведення планової виїзної перевірки ПАТ «Вінницяфармація» (а.с. 24-25).

13.07.2016 посадові особи ГУ ДФС у Вінницькій області повторно вийшли за адресою ПАТ «Вінницяфармація» м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 88 з метою проведення перевірки, однак відповідач відмовив у допуску до перевірки, про що складено акт від 13.07.2016 №25/1401/01974968 про неможливість проведення планової виїзної перевірки ПАТ «Вінницяфармація», відмову посадових осіб в допуску до проведення перевірки та відмови від підпису у направленнях.

Одночасно, 13.07.2016 заявником складено акт №26/1401/01974968 про відсутність посадових осіб за юридичною адресою ПАТ «Вінницяфармація» м. Київ, Деснянський район, пр-т Лісовий, 39А.

15.07.2016 посадові особи ГУ ДФС у Вінницькій області здійснили вихід за юридичною адресою ПАТ «Вінницяфармація» м. Київ, Деснянський район, пр-т Лісовий, 39А, однак відповідач відмовив у допуску до перевірки, про що заявником складено акт №27/1401/01974968 про неможливість проведення планової виїзної документальної перевірки платника податків, відмову посадових осіб в допуску про проведення перевірки.

Платником податків, у свою чергу, 15.07.2016, складено акт про недопущення до планової виїзної документальної перевірки платника податків, у якому зазначено про порушення заявником вимог законодавства, зокрема, щодо того, що заявник не має повноважень проводити перевірки на території міста Києва, у направленні на перевірку не зазначено адреси, за якою має бути проведена перевірка, до того ж, невірно зазначено дату перевірки.

Вказані обставини стали підставою для прийняття ГУ ДФС у Вінницькій області рішення від 20.07.2016 про застосування адміністративного арешту майна платника податків та в подальшому звернення до суду із поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Досліджуючи обставини щодо дотримання відповідачем порядку повідомлення податкового органу про втрату документів визначеного пунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України, які документи були втрачені відповідачем як під час першого затоплення приміщення так і під час другого, які дії вчинені платником податків для відновлення первинних документів, які документи було відновлено та де вони зберігались, обставини щодо повідомлення відповідачем податкового органу про часткове чи повне відновлення документів, суд враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем надано заявнику наказ №67 від 07.04.2016 «Про псування бухгалтерської документації», реєстраційну інформацію з ЖЕО №2016-04-11Т08-21-59 від 07.04.2016, акт псування і знищення бухгалтерської документації станом на 08.04.2016 від 11.04.2016 та 12.04.2016 повідомлено податковий орган про пошкодження первинних документів, тобто в межах строку для надання такого повідомлення, передбаченого пунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України, що також було встановлено вищезазначеними судовими рішеннями у справі №826/11130/16.

В акті псування і знищення бухгалтерської документації від 11.04.2016 зазначено, що знищені були наступні документи: первинні документи, податкова звітність, фінансова звітність, бухгалтерські регістри за період з 2012 року по 1 квартал 2015 року, всього близько 507000 аркушів.

Після першого повідомлення про пошкодження документів заявником видано наказ від 25.04.2016 №242, яким перенесено термін проведення документальної перевірки відповідача.

08.07.2016 ПАТ «Вінницяфармація» вдруге повідомило заявника про пошкодження первинних документів. До повідомлення були надані наступні документи: наказ ПАТ «Вінницяфармація» №116 від 01.07.2016 «Про псування бухгалтерської документації», акт псування і знищення бухгалтерської документації», реєстраційну інформацію з ЖЕО від 30.06.2016, акт псування і знищення бухгалтерської документації станом на 30.06.2016.

В акті псування і знищення бухгалтерської документації від 30.06.2016 зазначено, що знищені були наступні документи: первинні документи по постачанню лікарських засобів за 2013-2015 роки, всього близько 500000 аркушів.

Після другого повідомлення про пошкодження документів контролюючий орган не продовжив строк, оскільки ним поставлено під сумнів факт повторного затоплення та знищення первинних документів.

До матеріалів справи заявник надав копію листа товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» (далі - ТОВ «ЖЕО») від 25.07.2016 №936, яким надано відповідь на лист ГУ ДФС у Вінницькій області від 21.07.2016 №619. Згідно даного листа ПАТ «Вінницяфармація» подало заявки в сектор оперативного реагування «Цілодобова варта», зафіксовані в програмі Диспетчер 07.04.2016 о 16:21 год. та 30.06.2016 о 13:43 год. Виходом на місце представниками ТОВ «ЖЕО» встановлено, що мало місце разове затоплення в підвальному приміщенні будинку № 17 по вулиці Пирогова. На момент обстеження течії не виявлено, витоки із загальнобудинкових мереж відсутні. Враховуючи викладене вище, документально факт залиття та знаходження там документів, зазначених у листі, зафіксовано не було. Заявок на адресу адміністрації ТОВ «ЖЕО» щодо складання акту, в якому було б зафіксовано факт псування майна та документації в приміщенні ПАТ «Вінницяфармація» не надходило. Питання щодо зберігання первинних документів в підвальному приміщенні будинку № 17 по вулиці Пирогова працівниками ПАТ «Вінницяфармація» знаходиться поза межами компетенції товариства.

В свою чергу відповідач у письмових поясненнях від 11.08.2017 та в судовому засіданні зазначив, що пошкоджена документація зберігалась у підвальному приміщенні аптеки №4 за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 17, яка належить ПАТ «Вінницяфармація». Внаслідок залиття приміщення аптеки №4 були втрачені видаткові та прибуткові накладні, акти виконаних та наданих послуг, господарські договори, касові стрічки, податкові накладні, бухгалтерські регістри, податкова та фінансова звітність за 2013-2015 роки та інша документація.

Суд зазначає, що складені ПАТ «Вінницяфармація» наказ №116 від 01.07.2016 «Про псування бухгалтерської документації», акт псування і знищення бухгалтерської документації», акт псування і знищення бухгалтерської документації станом на 30.06.2016 а також доказ подання заявки до ЖЕО від 30.06.2016 щодо затоплення не є належними і допустимими доказами факту повторного затоплення, з огляду на те, що ТОВ «ЖЕО» в листі від 25.07.2016 №936 зазначило про встановлення тільки одного випадку затоплення в підвальному приміщенні будинку № 17 по вулиці Пирогова.

Крім того, положення пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України передбачають обов'язок платника податків відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Відповідач в ході розгляду справи зазначив, що ним ведеться робота по відновленню пошкодженої документації. Відновлюється податкова і фінансова звітність, бухгалтерські регістри, відновлено частину договорів та інших документів.

Однак, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження наведених доводів про часткове відновлення втрачених документів, а також доказів повідомлення податкового органу про часткове чи повне відновлення документів.

Таким чином, доводи відповідача свідчать про невиконання ним вимог пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України щодо відновлення втрачених документів у строк 90 днів, адже на момент розгляду даної справи документи не відновлені.

Досліджуючи питання дотримання чи порушення ГУ ДФС у Вінницькій області вимог Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300 (далі - Порядок №1588) під час виходу перевіряючих на податкову адресу відповідача, суд звертає увагу на наступне.

У відповідності до пункту 10.13 Порядку №1588 у разі зміни місцезнаходження суб'єкта господарювання - платника податків сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється таким платником податків за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду:

1) у такому випадку контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням одночасно із зняттям з обліку юридичної особи - платника податків за основним місцем обліку здійснює взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку згідно із розділом VII цього Порядку без подання заяви платником податків та з урахуванням особливостей, визначених пунктами 10.14 - 10.21 цього розділу;

2) до закінчення року платник податків обліковується в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що він є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що він є платником податків з наступного року.

Згідно із пунктом 10.14 Порядку №1588 після зняття платника податків з основного місця обліку в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням платник податків продовжує перебувати на обліку в такому органі з ознакою обліку за неосновним місцем обліку, а контролюючий орган стосовно платника податків продовжує адмініструвати податки, збори у частині завершення процедур такого адміністрування до:

закінчення документальної перевірки та узгодження сум грошових зобов'язань за її результатами, якщо перевірка була розпочата або призначена та контролюючий орган вже повідомив платника податків про її проведення;

повернення надміру сплачених платежів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, або їх відшкодування платнику податків, якщо останній відповідно до поданих заяв чи податкових декларацій (звітів, розрахунків) претендує та має право на таке повернення чи відшкодування, у разі якщо до кінця бюджетного періоду спливає строк повернення або відшкодування і відповідно висновки щодо відшкодування виконані в повному обсязі;

закінчення процедур судового оскарження сум грошових зобов'язань та інших справ адміністративного судочинства, крім випадків заміни такого контролюючого органу (як сторони або третьої особи в адміністративній справі) іншим контролюючим органом.

Як було зазначено вище, зміна юридичної адреси ПАТ «Вінницяфармація» відбулась 08.07.2016. Отже, до закінчення 2016 року відповідач перебував на обліку в ГУ ДФС у Вінницькій області.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що ГУ ДФС у Вінницькій області не могло проводити його перевірку у зв'язку зі зміною місцезнаходження, оскільки відповідно до наведених правових норм, станом на дату виникнення спірних правовідносин відповідач перебував на обліку в ГУ ДФС у Вінницькій області.

Досліджуючи питання наявності чи відсутності законних підстав для проведення планової виїзної перевірки відповідача, суд враховує наступне.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено право органів державної податкової служби проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Суд встановив, що контролюючий орган своєчасно повідомив ПАТ «Вінницяфармація» про проведення документальної планової перевірки, що сторони підтвердили.

У відповідності до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Суд встановив, що ГУ ДФС у Вінницькій області направило до Окружного адміністративного суду міста Києва подання до ПАТ «Вінницяфармація» про зупинення видаткових операцій платника податків на його рахунках з підстав недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення планової виїзної перевірки з 25.04.2016 тривалістю 20 робочих днів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2016 №826/11130/16 у задоволенні подання відмовлено. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 змінено вказану постанову в мотивувальній частині. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.04.2017 постанова Київського апеляційного адміністративного суду залишена без змін.

Згідно вказаних рішень судів апеляційної та касаційної інстанції, пред'явлені для проведення перевірки 12.04.2016 направлення, оформлені з порушенням вимог, встановленими пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, з огляду на що у відповідача були законні підстави для недопущення посадових осіб до проведення документальної виїзної перевірки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у контролюючого органу були відсутні підстави для проведення вказаної планової виїзної перевірки.

Крім того, суд встановив, що ПАТ «Вінницяфармація» оскаржило в судовому порядку дії посадових осіб ГУ ДФС у Вінницькій області щодо початку проведення вищезазначеної документальної виїзної перевірки, а також дії контролюючого органу із внесення до акту перевірки від 13.07.2016 №26/1401/01974968 недостовірних відомостей про відсутність посадових осіб за юридичною адресою ПАТ «Вінницяфармація» та внесення до акту перевірки від 15.07.2016 №27/1404/01974968 недостовірних відомостей щодо місця складання акту та пред'явлення направлень на перевірку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2018 №826/12141/16, яке не було оскаржено та набрало законної сили, визнано протиправними дії головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки та перевірок інших галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області Олійник Т.В., Головного Державного ревізор-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки та перевірки інших галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області Кривоноса І.Г., Головного Державного ревізор-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки та перевірки інших галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області Видрич С.М. щодо початку проведення документальної виїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати передбачених законодавством податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства ПАТ «Вінницяфармація» не за місцезнаходженням платника податків, а також дії щодо внесення до акту №25/1401/01974968 від 13.07.2016 про неможливість проведення планової виїзної документальної перевірки платника податків недостовірних даних щодо адреси ПАТ «Вінницяфармація».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2017 №826/12143/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2017, у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що акт перевірки та викладені у ньому факти та висновки не породжують для платника податків правові наслідки, а тому в даному випадку порушене право відсутнє.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили визнано протиправними дії посадових осіб ГУ ДФС у Вінницькій області щодо початку проведення документальної виїзної перевірки не за місцезнаходженням ПАТ «Вінницяфармація» та внесення до акта №25/1401/01974968 від 13.07.2016 недостовірних даних щодо адреси останнього.

Згідно із положеннями статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у п. 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Суд зазначає, що перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, передбачених статтею 94 Податкового кодексу України.

Враховуючи те, що судом встановлена відсутність у ГУ ДФС у Вінницькій області підстав для проведення планової виїзної перевірки ПАТ «Вінницяфармація», у зв'язку із недопуском до якої було прийнято рішення від 20.07.2016 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог заявника.

Решту доводів сторін суд відхиляє, оскільки вони не спростовують висновку про відсутність обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані учасниками справи докази, а також усні та письмові доводи учасників справи стосовно заявлених вимог у поданні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись положеннями статей 6, 8, 9, 77, 243-246, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні подання Головного управління ДФС у Вінницькій області відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 8 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на дане рішення можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст складено та підписано 19.10.2018 року.

Суддя Р.О. Арсірій