Справа № 740/2975/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

18 жовтня 2018 року

Київ

справа №740/2975/16-а

адміністративне провадження №К/9901/35266/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,
розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України (далі Міноборони) на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2016 року (суддя Ковальова Т.Г.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2017 року (судді Троян Н.М., Бужак Н.П., Твердохліб В.А.) в адміністративній справі № 740/2975/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Військкомат) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність Міноборони щодо повернення на доопрацювання заяви та доданих документів про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; скасувати рішення засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині, оформлене протоколом від 03 червня 2016 року № 38; зобов`язати Міноборони прийняти рішення щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Суди встановили, що ОСОБА_1 проходив військову строкову службу в період з 24 квітня 1985 року по 15 травня 1987 року, а з 28 жовтня 1985 року по 15 травня 1987 року на території Республіки Афганістан, де в той час велися бойові дії, та брав участь у бойових діях на посаді навідника-оператора БМП-2 ІІІ кл.

Згідно з витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 11 лютого 2013 року № 262 у позивача встановлено поранення, контузія та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Уподальшому позивачу встановлена ІІІ група інвалідності (дійсна до 01 березня 2015 року) та повторно 03 лютого 2016 року (безтерміново), що настала в результаті поранення, контузії та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідками до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 26 лютого 2014 року серії АВ № 0128421 та від 03 лютого 2016 року № АВА № 018781 відповідно.

16 лютого 2016 року позивач звернувся до Військкомату із заявою про виплату одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії, та надав копії необхідних документів.

22 лютого 2016 року Військкомат направив його заяву на додані документи на адресу Департаменту фінансів Міноборони для прийняття рішення щодо призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.

Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 03 червня 2016 року № 38 документи ОСОБА_1 повернуті на доопрацювання.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області постановою від 11 жовтня 2016 року позов задовольнив частково. Суд не погодився з вимогами про зобов`язання Міноборони здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, оскільки прийняття такого рішення віднесено до компетенції відповідача.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 19 січня 2017 року рішення суду першої інстанції змінив. Скасував рішення Міноборони від 03 червня 2016 року № 38, постановлене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині повернення на доопрацювання документів на ім`я ОСОБА_1 на адресу Військкомату.

Міноборони не погодилося із рішенням суду першої та апеляційної інстанцій і подало касаційну скаргу про їх скасування та постановлення нового рішення про відмову у задоволення позову. Зазначає, що позивач не надав документів, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Як на порушення судами норм процесуального права, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції порушив предметну підсудність та розглянув справу неповноважним судом, оскільки такий спір мав бути розглянутий судом у складі колегії суддів.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просив відмовити у її задоволенні.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-XII).

За змістом частини другої статті 16 зазначеного Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності військовослужбовцю виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Закону Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок. Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, дії розпорядника бюджетних коштів після надходження зазначених документів, які полягають у прийнятті рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, надсилання цього рішення разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, передбачені у пунктах 11, 13 цього Порядку.

Відповідно до частин другої, третьої статті 163 Закону № 2011-ХІІ у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Відповідно до частин шостої, восьмої, дев`ятої статті 163 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Перелік документів, який військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, передбачений пунктом 11 Порядку.

Згідно з пунктами 13-15 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги (пункт 19 Порядку).

Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530 затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей (далі Положення).

За змістом пункту 4.5 цього Положення виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-ХІІ відповідно до Порядку здійснюється за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України.

Командир (начальник) військової частини, установи (організації), у якій проходив (проходить) службу військовослужбовець, зобов`язаний: <…> сприяти своєчасному оформленню документів, визначених Порядком виплати допомоги; <…>.

За змістом пункту 4.7 Положення № 530 у разі захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) в період проходження військової служби військовослужбовець направляється на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби.

Рішення ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовця оформлюється свідоцтвом про хворобу, довідкою ВЛК, витягом з протоколу засідання ВЛК.

Після проходження ВЛК у разі звернення військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби) лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я оформляє необхідні документи на МСЕК для встановлення йому групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності.

Документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Відповідно до пунктів 4.8.-4.11 Положення висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Отож, порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, має таку послідовність: особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами в обласний військовий комісаріат; обласний військовий комісаріат подає розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються в обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам. Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.

Відтак саме Міністерство наділено повноваженнями на прийняття рішення щодо виплати виплату одноразової грошової допомоги, гарантованої Законом № 2011-ХІІ.

У справі встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій (брав участь у бойових діях на території республіки Афганістан в період з 28 жовтня 1985 року по 15 травня 1987 року) і згідно з довідкою МСЕК серії АВ № 0128421 від 26 лютого 2014 року йому встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з військовою службою (первинно з 26 лютого 2014 року, з 03 лютого 2016 року безстроково).

Стосовно наявності причинного зв`язку між встановленою позивачу інвалідністю і захворюванням, яке його зумовило і яке виникло під час виконання обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії, то з цього приводу суди попередніх інстанцій встановили, що ці обставини, окрім висновку спеціаліста судово-медичної експертизи від 05 лютого 2013 року № 201/ж, підтвердила Центральна військо-лікарська комісія Міністерства оборони України (згідно з протоколом від 11 лютого 2013 року № 262) у відповідності з пунктами 21.1, 21.3, 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України («Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України), затвердженому наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402.

На цій підставі ОСОБА_1 звернувся із заявою у порядку, встановленому Порядком, про отримання одноразової грошової допомоги, виплату якої передбачено статтею 16 Закону № 2011-ХІІ.

До Міноборони (як головного розпорядника бюджетних коштів) зазначене звернення позивача разом з пакетом документів надійшло від Військкомату (як уповноваженого органу).

Беручи до уваги положення пунктів 13-15 Порядку, зміст яких наведено вище, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що Міноборони як розпорядник бюджетних коштів мало б прийняти одне з рішень по суті звернення ОСОБА_1 , тобто або про виплату йому одноразової грошової допомоги, або про відмову у такій виплаті.

Що стосується аргументів Міноборони про те, що на позивача не поширюються гарантії, встановлені Законом № 2011-ХІІ, то слід відзначити, що з аналізу змісту пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», висновується, що соціальний захист військовослужбовців Радянської армії прирівняний до соціального захисту військовослужбовців Збройних Сил України.

Підсумовуючи наведене, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про неправомірність дій Міністерства як суб`єкта владних повноважень щодо повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з підстав, про які зазначено вище.

Щодо порушення правил предметної підсудності, визначених статтею 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), в редакцій до 15 грудня 2017 року, слід вказати таке.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 18 КАС місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Частина перша статті 18 КАС була доповнена пунктом 4 згідно із Законом України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», у абзац одинадцятий пункту 1 розділу ХІІ Прикінцевих положень якого були внесені зміни Законом України від 2 грудня 2010 року № 2748-VI «Про внесення змін до розділу XII Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі до юрисдикції адміністративних судів та вилучення із цивільної юрисдикції спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них.

Ці процесуальні норми мають предметний, імперативний, пріоритетний характер і визначають, що незалежно від того, хто є суб`єктом владних повноважень, спір фізичної особи з таким суб`єктом з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, інших соціальних виплат, до категорії яких відноситься й питання призначення і виплата одноразової грошової допомоги, підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду. Відповідно до вимог частини першої статті 23 цього Кодексу такий та подібні спори розглядаються і вирішуються суддею одноособово.

Ні предмет спору цієї справи, ні суб`єктний склад її учасників у розумінні положень статті 24 КАС не дають підстав поширювати розгляд і вирішення його колегією окружного адміністративного суду у складі трьох суддів.

Отже, ця справа підсудна саме місцевому суду як адміністративному, бо предметом спору є соціальна виплата одноразова грошова допомога, на розгляд і вирішення якого не поширюється інша підсудність.

Решта доводів касаційної скарги не спростовують вищенаведені основні правові висновки суду.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,

постановив:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців
Судді : Я.О. Берназюк
Н.В. Коваленко