Справа № 818/2371/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/2371/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Старосуда М.І. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2018, суддя В.М. Соколов, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 06.08.18 по справі № 818/2371/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області

про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Сумського окружного адміністративного суду надійшла від Тростянецького районного суду Сумської області справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1М.) до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області (далі - відповідач, УПФУ в Тростянецькому районі Сумської області), у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просила суд: 1) стягнути з відповідача не виплачену соціальну допомогу дитини війни в сумі 25827,38 грн. за період з 01.01.2006 по 31.07.2018; 2) стягнути з відповідача не виплачену компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 20579,52 грн. за період з 01.01.2006 по 30.06.2018; 3) стягнути з відповідача моральну не майнову шкоду в сумі 20000 грн.; 4) зобов'язати відповідача здійснювати перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" або Законом України "Про Державний бюджет на відповідний рік" Про встановлення прожиткового мінімуму в Україні по соціальним і демографічним групам для осіб які втратили працездатність у розмірі передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 01.08.2018 довічно.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач не доплачував їй як дитині війни щороку і щомісяця соціальну допомогу передбачену ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Вважає, що відповідач користується незаконними постановами Кабінету Міністрів України, які суперечать Закону України Про соціальний захист дітей війни. В підтвердження факту порушення прав позивач надала суду свої розрахунки, зроблені з 01.01.2006 по 30.06.2018.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, посилається на те, що за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щомісячної соціальної допомоги за період з 01.01.2006 року і по цей час і в подальшому застосуванню підлягає ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а не постанова Кабінету Міністрів України за №530 від 28.05.2008 року.

Також, позивачем ОСОБА_1 в апеляційному порядку, разом з рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2018, оскаржена ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 про прийняття справи до провадження. Апелянт просить суд скасувати вказану ухвалу, справу після розгляду спрямувати у Сумський адміністративний суд, але іншому судді. Вказує, що при прийнятті ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 суд не пояснив позивачеві процедурні питання та дії позивача після отримання відзиву від відповідача, а тому дана ухвала в частині пунктів 3, 4, 7 має бути переглянута і скасована, як неправомірна, а справа повернута у той же суд, але іншому складу суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не зявились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів вважає за можливим розглянути справу по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 має статус дитина війни, який присвоєно згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 № 2195-ІV, який вступив в дію з 1 січня 2006 року.

15.07.2014 ОСОБА_1 подала заяву №149, відповідно до якої їй з 15.07.2014 встановлено надбавку до пенсії за померлого чоловіка, який, за життя, був прирівняний до інваліда війни, що підтверджується копією посвідчення Серії Г №312885, виданого 15.07.2014 Управлінням соціального захисту населення Тростянецької РДА Сумської області.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при виплаті ОСОБА_1 надбавки як дитині війни діяв у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено підвищення пенсій дітям війни на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.7 вказаного Закону ці виплати здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету.

Разом з тим, Урядом не було визначено Порядку підвищення пенсій дітям війни, у 2006 році вказане підвищення не було запроваджено.

Законом України Про Державний бюджет України на 2007 рік п.12 ст. 71 припинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 №6-РП/2007 визнано неконституційними положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, якими припинена дія норми закону про виплату соціальної допомоги дітям війни. Однак, механізм реалізації положень ст. 6 Закону був відсутній.

Крім того, п.41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, згідно якого дітям війни до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян виплату підвищення дітям війни визначили у наступних розмірах: з 22 травня 2008 року - 48,10 грн.; з 1 липня 48,20 грн. та з 1 жовтня - 49,80 грн. У розмірі 49,80 грн. підвищення до пенсії дітям війни виплачувалось упродовж 2009, 2010 та 2011 років.

Пунктом 7 Законом України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет на 2011 рік від 14.06.2011 № 3491-VI, встановлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України від 18.11.2004 №2195-VІ Про соціальний захист дітей війни повинні застосовуватись у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вищевказаного Закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 №745, пунктом 6 якої встановлено, що дітям війни до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі 49,80 грн. Вказана постанова набрала чинності з 23 липня 2011 року.

З 01.11.2011 надбавка дітям війни проводиться у відповідності до розмірів визначених Кабінетом Міністрів України (з 01.11.2011 по 31.12.2011 - 49,80 грн., з 01.01.2012 - в розмірі 7% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.04.2014 - 66,43 грн.).

Як було зазначено вище, з 15.07.2014 ОСОБА_1 встановлено надбавку до пенсії в розмірі 398,58 грн. за померлого чоловіка, який, за життя, був прирівняний до інваліда війни.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 №112 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення внесено зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення, а саме, відповідно до абзацу другого пункту 4 передбачено, що особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань" і "Про захист дітей війни", таке підвищення проводиться за їх вибором за однією з підстав.

Отже, так як заява на встановлення надбавки до пенсії за померлого інваліда війни надійшла 15.07.2014 і її розмір значно перевищує розмір надбавки як дитині війни, то виплата надбавки дітям війни була ОСОБА_1 припинена. До 15.07.2014 надбавка як дитині війни виплачувалася ОСОБА_1 відповідно до норм чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при виплаті ОСОБА_1 надбавки як дитині війни діяв у відповідності до норм чинного законодавства, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи викладені в апеляційній скарзі на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2018, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.9 ст.171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, прізвище та ініціали судді, який відкрив провадження в адміністративній справі, номер справи; 2) найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб); 3) предмет та підстави позову; 4) за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа; 5) дата, час і місце підготовчого засідання, якщо справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження; 6) дата, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті, якщо справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; 7) результат вирішення заяв і клопотань позивача, що надійшли разом із позовною заявою, якщо їх вирішення не потребує виклику (повідомлення) сторін; 8) строк для подання відповідачем відзиву на позов; 9) строки для подання відповіді на відзив та заперечення, якщо справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження; 10) строк подання пояснень третіми особами, яких було залучено при відкритті провадження у справі; 11) веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається; 12) у разі розгляду справи за місцезнаходженням субєкта владних повноважень - повідомлення про наявні в суді матеріали, які підлягають врученню субєкту владних повноважень як стороні, та про можливість їх отримання лише безпосередньо у суді.

Згідно ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Тобто, судом першої інстанції дотримано норм процесуального законодавства при постановленні ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2018, підстав для її скасування не вбачається.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії, параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні Петриченко проти України (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Отже, інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 по справі № 818/2371/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4