Справа № 280/4384/18
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

22 жовтня 2018 рокуСправа № 280/4384/18
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сіпака А.В., розглянувши у м.Запоріжжі матеріали адміністративного позову

ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1)

до державного реєстратора виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєва Дмитра Євгеновича (Запорізька область, Мелітопольський район, с. Семенівка, вул. Першотравнева, буд. 57)

третя особа ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2)

про визнання дій відповідача протиправними та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до державного реєстратора виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєва Дмитра Євгеновича (надалі - відповідач), третя особа ОСОБА_3, в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії державного реєстратора Семенівської сільської ради Боглаєва Дмитра Євгеновича щодо реєстрації права власності ОСОБА_3 на будинок № АДРЕСА_2; 2) скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на будинок № АДРЕСА_2, здійснену 03.10.2018 державним реєстратором Семенівської сільської ради Боглаєвим Дмитром Євгеновичем.

Як вбачається з матеріалів справи 14 вересня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 146/3К-4, згідно з умовами якого ТОВ «Український промисловий банк» надав ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 15000 дол. США з розрахунку 13% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 14 вересня 2005 року по 13 вересня 2012 року. Відповідно до умов п.п. 1.6 п. 1 кредитного договору № 146/3К-4 мета кредитування - придбання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк» уклали іпотечний договір від 14 вересня 2005 року № 120/33-4. Відповідно до умов п.п. 1.2 п. 1 іпотечного договору від 14 вересня 2005 року № 120/33-4 предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

За умовами договору № 694/К купівлі-продажу майнових прав від 20.08.2018 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» передало, а фізична особа ОСОБА_3 прийняла на платній основі права вимоги до боржників на підставі низки кредитних договорів, наведених у Додатку № 1 до цього Договору.

27 серпня 2018 року ОСОБА_3 направила ОСОБА_1 Вимогу щодо виконання основного зобов'язання та повідомлення про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання вимог нового кредитора протягом встановленого строку, яким поінформувала позивача про своє право на позасудове задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом реєстрації права власності на підставі застереження в іпотечному договорі № 120/33-4.

Відповідно до інформації від 05.10.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна державним реєстратором виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєвим Дмитром Євгеновичем, на підставі вимоги щодо виконання основного зобов'язання та повідомлення про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, 03.10.2018 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірне нерухоме майно та внесено відповідний запис до Реєстру.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &?л;…&? ; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?а;…&?ц;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового оскарження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вимога про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію (реєстраційної дії) може бути основною або похідною.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У даній справі позивач у своїх позовних вимогах просить визнати протиправними дії відповідача щодо реєстрації права власності ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрацію права власності за нею на будинок № АДРЕСА_2. Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не згідна з тим, що банк передав третій особі право вимоги за кредитним договором, яке, на думку позивача, вже ОСОБА_3 втрачено, як і відсутнє таке право вимоги у зв'язку із закінченням терміну позовної давності.

Таким чином позивач оскаржує не лише реєстраційні дії та рішення відповідача, а і ставить питання щодо дотримання/недотримання умов цивільно-правових угод третьою особою, що стали наслідком для вчинення оскаржуваних реєстраційних дій.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини в тому числі пов'язані із виконанням/невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Таким чином, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви (ч.2 ст.170 КАС України).

Позивач звернувся до адміністративного суду з вимогами, які мають розглядатись за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що дана позовна заява не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже у відкритті провадження у справі має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 241-243, 248 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєва Дмитра Євгеновича, третя особа ОСОБА_3 про визнання дій відповідача протиправними та скасування державної реєстрації права власності.

Роз'яснити позивачу про розгляд позову за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України, у Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.256 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.294, 295 КАС України.

Суддя А.В. Сіпака