Справа № 263/4327/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року справа №263/4327/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченко І.В., Блохіна А.А., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 13 серпня 2018 р. у справі № 263/4327/18 (головуючий І інстанції Шишилін О.Г.), яка складена в повному обсязі 13 серпня 2018року у м.Маріуполь Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції третя особа Інспектор роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Депатраменту патрульної поліції Венгерак Ярослав Миколайович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по-тексту позивач, апелянт) звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ( далі по тексту відповідач) третя особа Інспектор роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кривий Ріг Депатраменту патрульної поліції Венгерак Ярослав Миколайович в якій просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що в постанові про адміністративні правопорушення зазначено, що 03.04.2018р. об 11 год. 40хв. за адресою: АДРЕСА_1, при керуванні автомобілем «ЗАЗ SENS», державний номер НОМЕР_1, він нібито порушив вимоги дорожнього знаку 3.34. р. 33 Правил дорожнього руху України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив зупинку транспортного засобу між дорожніми знаками 5.38 з табличкою 7.17 та 3.34 Правил дорожнього руху України. У правилах дорожнього руху, в п.8.2 із позначкою 1 зазначено наступне: «Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил та повинні відповідати Вимогам національного стандарту». Відповідно до ДСТУ 4100-2002, а саме п.10.5.1 Заборонні знаки застосовують, щоб ввести обмеження руху або їх скасувати. 10.5.2 Заборонні знаки, окрім спеціально обумовлених Даним стандартом випадків, повинні встановлюватись безпосередньо перед ділянками доріг, на яких необхідно ввести відповідні обмеження. 10.5.29 Знак 3.34 «Зупинку заборонено» повинен застосовуватись, щоб заборонити зупинки транспортних засобів і установлюється з того боку дороги, на якому вводиться заборона. п.10.5.30 у населених пунктах дорожні знаки 3.343.37 повинні застосовуватись з табличками 7.2.2-7.2.6,7.4.17.4.7,7.5.17.5.6,7.18. Тобто, він здійснив зупинку не в зоні дії заборонного знаку 3.34., тобто на місці, де не введено ПДР України заборону зупинки, оскільки знак, на який посилаються поліцейські не застосовувався табличками 7.2.27.2.6, 7.4.1 7.4.7,7.5.17.5.6,7.18. Доказом відсутності правопорушення є відеозапис з місця події. Також зазначав, що йому не надано можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Окрім того, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 13 серпня 2018 р. у справі № 263/4327/18 у задоволені позовних вимог було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП повністю доведена. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушень судом не здобуто, а ті обставини, на які посилається позивач, наведені останнім з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Усі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою серії АР № 443572 від 03.04.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03.04.2018р. об 11 год. 40хв. за адресою: м. Маріуполь, пл.Мічмана Павлова, буд. 10, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ SENS», державний номер НОМЕР_1, порушив вимоги дорожнього знаку 3.34. р. 33 Правил дорожнього руху України, а саме здійснив зупинку в зоні дії знаку, та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень (а.с. 4).

У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.п. (в п.8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи, зокрема на: заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до вимог пункту 3.34 п.3 Розділу 33 Правил дорожнього руху до заборонних дорожніх знаків відноситься дорожній знак - «Зупинку заборонено», яким забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом адміністративного судочинства України (далі-КАСУ) встановлено, а саме ст.72-90, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Судом апеляційної інстанції досліджувався відеозапис з місця події, з якого вбачається, що транспортний засіб, ЗАЗ SENS», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 статично стоїть біля залізничного вокзалу м.Маріуполя на місці, яке позначено дорожнім знаком 3.34 «Зупинку заборонено». Працівнику поліції позивач пояснює, що він став вказане місце на парковці, оскільки підвозив інваліда, тому вважає, що ПДР не порушив.

Судом апеляційної інстанції з наданого відеозапису (а.с.7) файл 20180403_115009, 0:00:26, встановлено, що автомобіль стоїть безпосередньо під знаком 3.34., тобто перетнув ось дії знаку.

Цей факт позивачем не оспорюється під час складання постанови.

Будь-яких дорожніх знаків, які б звужували дію знаку 3.34 ПДР вданому випадку не встановлено.

Враховуючи, що зона дії знаку розповсюджується з місця його установки, суд

апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо невизнання позивачем порушення вимог дорожнього знаку 3.34 ПДР України.

Щодо доводів позивача про порушення його прав з приводу надання правової допомоги. Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно ч.2 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката.

Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначена норма не передбачає обов'язок інспектора поліції надати правову допомогу. Частина 2 ст.268 КУпАП передбачає можливість користуватися юридичною допомогою адвоката.

З відеозапису вбачається, що інспектор поліції пропонував ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою та надавав для цього час та крім того, пропонував номер телефону захисника.

Крім того, з відеозапису вбачається, що патрульним було роз'яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП, запропоновано запросити захисника та всі клопотання ОСОБА_1 розглянуті.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції вважає, що порушення прав ОСОБА_1 щодо користування правовою допомогою порушено не було.

З приводу аргументів ОСОБА_1 щодо порушення процедури складання постанови, суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Тобто, інспектор поліції має скласти постанову про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Частина 5 статті 258 КУпАП передбачає виключення з цього правила за умови, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. В цьому випадку норма передбачає обов'язок посадової особи скласти протокол про адміністративне правопорушення. Однак це правило не розповсюджується на випадки притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

При таких обставинах суд апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність процесуальних порушень під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З приводу доводів ОСОБА_1 щодо неможливості побачити дорожній знак внаслідок перешкод, які створюються рухом інших транспортних засобів, суд апеляційної інстанції зазначає, що підпунктом «б» пункту 2.3 ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…

При таких обставинах суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку посилання ОСОБА_1 на наявність перешкод, які вплинули на оглядовість дорожнього знаку, не приймаються до уваги.

Частиною 1 статті 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, звертає увагу позивача на те, що єдиним належними доказами у даній справі є відео зафіксоване з місця події.

Відповідно ч. 5ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306(надалі -ПДР), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При таких обставинах суд вважає, що відповідач довів наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права. Європейський суд з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», заява № 15809/02, рішення від 29.06.2007 року зазначив, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов'язки.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 250, 286, 310, 315, 316, 321, 322, ч.1 ст.325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 13 серпня 2018 р. у справі № 263/4327/18- залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 13 серпня 2018 р. у справі № 263/4327/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено та підписано 23 жовтня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

А.А.Блохін