Справа № 161/11894/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/467/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - Гаврилишина В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Гетманчук Олени Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

26.07.2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 23.07.2018 року відносно нього було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Зі змісту постанови слідує, що позивач 23.07.2018 року о 14 год. 12 хв. рухаючись по проспекті Перемоги, 16, керуючи транспортним засобом «CHEVROLET Captiva» номерний знак НОМЕР_1, здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофора, при маневруванні та перестроюванні не скористався покажчиками повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п. 9.2 «б» ПДР України, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою виходячи з того, що покажчик повороту при перестроюванні він увімкнув, а інспектор, в свою чергу, не надала жодних доказів тошо, що світлові покажчики на його автомобілі в той момент не працювали та не були увімкненими. Зазначає, що патрульний поліцейський повідомила його про наявність відеозапису з зафіксованим правопорушенням, однак при спільному перегляді такий факт підтверджений не був. Доводи інспектора були спрямовані на те, що оскільки вона особисто не бачила ввімкнутого покажчика повороту, а тому він увімкнений не був. Крім того вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, на його прохання надати ідентифікаційні відомості та свідоцтво на повірку приладу, на який здійснювалася фіксація, інспектором було відмовлено. На підставі викладеного, просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА № 496392 від 23.07.2018 року, винесену рядовим інспектором УПП у Волинській області Гетманчук О.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425 грн.

13.08.2018 року від представника відповідачів на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої він вважає постанову, винесену відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП законною та обґрунтованою. Так, за вказаних вище обставин, при розгляді справи позивачу було надано можливість надавати свої усні пояснення, у яких останній зазначив, що покажчик повороту він не вмикав через відсутність необхідності, оскільки під час його руху, позаду нього не було інших автомобілів. Крім того, ОСОБА_3 стверджував, що вчинене ним правопорушення є незначним і просив інспектора Гетманчук О.В. обмежитись щодо нього усним зауваженням. Також, під час розгляду справи позивач не виявив бажання ознайомлюватись з доказами вчинення ним правопорушення, таке бажання він висловив вже після винесення постанови. В свою чергу твердження позивача відносно необхідності повірки приладу та його сертифікації не можуть прийматися до уваги, оскільки в перелік категорій законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, нагрудний відеореєстратор поліцейського не входить. На підставі викладеного, та з урахуванням того, що розгляд справи відбувався з дотриманням усіх вимог законодавства, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що позовна заява не підлягає до задоволення з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення учасників справи, заслухавши показання свідка, дослідивши письмові та електронні докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23.07.2018 року інспектором роти № 1 УПП у Волинській області рядовою поліції Гетманчук О.В. відносно позивача ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАА № 496392 та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 23.07.2018 року о 14.12 позивач ОСОБА_3, рухаючись в м. Луцьку по проспекту Перемоги, 16 на автомобілі НОМЕР_2, здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофора, при перестроюванні та маневруванні не користувався покажчиком повороту, чим порушив вимоги п. 9.2.б ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Відповідно до вимог п. 8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення: п.п. «ґ» жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом п. 9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, складена рядовою поліції Гетманчук О.В., яка відповідно до вимог ст. 222 КУпАП та Закону України «Про національну поліцію» має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, зокрема, за вчинення правопорушень за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка інспектор поліції Гетманчук О.В. суду пояснила, що 23.07.2018 року, здійснюючи несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку, у складі поліцейського екіпажу разом з інспектором поліції Данильчуком О.П., приблизно о 14.12 на проспекті Перемоги? 16 в м. Луцьку помітили автомобіль «Шевроле» р.н.з. НОМЕР_2. Вказаний автомобіль здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора - жовтий сигнал, а також при перестроюванні з одного ряду руху в інший не увімкнув світловий покажчик повороту. На службовому автомобілі вони прослідували за вказаним автомобілем, але через інтенсивність дорожнього руху їм вдалося його зупини лише на вул. Яровиця. При розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач не заперечував, що проїхав перехрестя на жовтий сигнал та не увімкнув світловий покажчик повороту при перестроюванні, але вину у вчиненні правопорушень не визнавав, посилаючись на те, що його дії не заважали іншим учасникам руху.

Доводи представника позивача про те, що відповідач ОСОБА_6 не може бути допитана у якості свідка не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 93 КАС України сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення по справі.

Відповідач ОСОБА_6 була допитана у якості свідка за клопотанням представника відповідача УПП у Волинській області, свою згоду на допит її у якості свідка надала, діючим законодавством України заборона про допит її у якості свідка про обставини даної справи не встановлена, а тому вона може бути допитана судом у якості свідка по даній справі.

Доводи представника позивача про те, що до показань свідка ОСОБА_6 слід ставитися критично, оскільки вона є працівником поліції, який розглянув справі про адміністративне правопорушення, а тому в даному випадку має місце конфлікт інтересів, суд до уваги не приймає.

Так, об'єктивні дані, якій б свідчили про зацікавленість свідка у результаті розгляду даної справи, позивачем та його представником суду не надані. Той факт, що свідок ОСОБА_6 є співробітником поліції, сам по собі, на думку суду, не свідчить про її зацікавленість у результаті розгляду даної справи.

Зазначений свідок приведена судом до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується її підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази свідка.

Одночасно з цим на підтвердження вчинення позивачем вищевказаного адміністративного правопорушення стороною відповідача було надано електронний доказ - відеозапис з відеореєстратора інспектора поліції Данильчука О.П., який повністю підтверджує показання свідка ОСОБА_6, надані нею в судовому засіданні.

З переглянутого судом електронного доказу також вбачається, що ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення пояснював (00 хв. 18 сек. відеозапису), що покажчики повороту при маневруванні ним не вмикалися, оскільки він вважав, що їх не було необхідності вмикати, оскільки він цим не створював перешкоди іншим учасникам руху. Також ОСОБА_3 стверджував, що вказані інспектором поліції порушення є дрібними і вона може обмежитись щодо нього усним зауваженням (06 хв. 23 сек. відеозапису). Протягом всього часу розгляду справи інспектором поліції, ОСОБА_3 про відсутність порушень ПДР України з його боку не зазначав.

Належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів докази, надані стороною відповідача, позивачем та його представником суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: здійснення проїзду на жовтий сигнал світлофора, при перестроюванні та маневруванні, не використання покажчика повороту, знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи.

Судом також встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, частиною другою ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, суд вважає, що відповідачем правомірно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Доводи позивача про відсутність у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не спростовують самого факту правопорушення, фіксування якого відбувалося не тільки за допомогою нагрудної камери поліцейського. Сам відеозапис з нагрудної камери поліцейського є лише одним з доказів дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Ст. 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова містить основні обов'язкові елементи, наявність яких свідчить про повноту і об'єктивність з'ясування всіх обставин справи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що інспектор роти № 1 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_6 при винесенні постанови серії ЕАА № 496392 від 23.07.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, в зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 5, 6, 8-10, 72-78, 241-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Гетманчук Олени Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 19 жовтня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська