Справа № 2а-6089/11
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2018 року

Київ

справа №2а-6089/11

адміністративне провадження №К/9901/16245/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Данилевич Н.А.,

суддів Бевзенка В.М., Шарапи В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Херсонського міського голови

на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року (головуючий суддя - Золотніков О.С., судді: Осіпова Ю.В., Скрипченко В.О.) у справі № 2-а-6089/11 за позовом ОСОБА_2 до Херсонського міського голови, Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 12 червня 2014 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасовано постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 12 червня 2014 року та прийнято по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково:

- визнано неправомірними дії Херсонського міського голови щодо відмови у працевлаштуванні позивача на підставі ч. 3 ст. 184 КЗпП України;

- зобов'язано Херсонського міського голову працевлаштувати ОСОБА_2 з 8 червня 2011 року (без розриву трудового стажу по спеціальності) у Департаменті містобудування та землекористування Херсонської міської ради або інших органах виконавчої влади, у підзвітних Херсонській міській раді установах, підприємствах, організаціях на посаді відповідно до її спеціальності, з заробітною платою не менше ніж вона отримувала за попередньою посадою (з урахуванням коефіцієнту інфляції та збільшенням мінімальної заробітної плати), та не гіршими умовами праці, відповідно до вимог ч. 3 ст. 184, ч. 2 ст. 232 та ст. 235 КЗпП України;

- стягнуто з Виконавчого комітету Херсонської міської ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 8 червня 2011 року по день виходу у відпустку у зв'язку з пологами та родами. Зобов'язано виконавчий комітет Херсонської міської ради нарахувати та виплати на користь ОСОБА_2 допомогу по вагітності та пологах, як застрахованій особі, з урахуванням проведених виплат Управлінням праці та соціальної політики;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, в якій просила внести зміни в спосіб і порядок виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року, зобов'язавши відповідача працевлаштувати її з 8 червня 2011 року по 4 березня 2015 року (без розриву трудового стажу по спеціальності), з відповідним внесенням запису до трудової книжки.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2016 року заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Вказана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в даному випадку, в поданій заяві фактично ставиться питання не про зміну способу виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 року, а про зміну резолютивної частини цієї постанови, а тому, заява задоволенню не підлягає.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу задоволено частково:

- ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою частково задоволено заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення;

- встановлено, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року в частині зобов'язання Херсонського міського голову працевлаштувати ОСОБА_2 з 8 червня 2011 року (без розриву трудового стажу по спеціальності) у Департаменті містобудування та землекористування Херсонської міської ради або інших органах виконавчої влади, у підзвітних Херсонській міській раді установах, підприємствах, організаціях на посаді відповідно до її спеціальності, з заробітною платою не менше ніж вона отримувала за попередньою посадою (з урахуванням коефіцієнту інфляції та збільшенням мінімальної заробітної плати), та не гіршими умовами праці, відповідно до вимог ч. 3 ст. 184, ч. 2 ст. 232 та ст. 235 КЗпП України, підлягає виконанню шляхом видання Херсонським міським головою відповідного розпорядження про зміну дати призначення ОСОБА_2 на посаду відповідального чергового служби оперативного реагування Херсонської міської ради з 5 березня 2015 року на 8 червня 2011 року (без розриву трудового стажу по спеціальності), з внесенням відповідного запису до трудової книжки ОСОБА_2.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що тривале невиконання відповідачем по справі судового рішення створює передумови для визнання факту порушення права позивача на ефективний засіб юридичного захисту.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою. Як на підставу для задоволення його скарги, скаржник вказує на те, що позивач уникає укладення трудового договору з відповідачем, чим порушує приписи ст. 24 КЗпП України та, тим самим, унеможливлює виконання судового рішення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасовано постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 12 червня 2014 року. Прийнято по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Херсонського міського голови щодо відмови у працевлаштуванні позивача на підставі ч. 3 ст. 184 КЗпП України. Зобов'язано Херсонського міського голову працевлаштувати ОСОБА_2 з 8 червня 2011 року (без розриву трудового стажу по спеціальності) у Департаменті містобудування та землекористування Херсонської міської ради або інших органах виконавчої влади, у підзвітних Херсонській міській раді установах, підприємствах, організаціях на посаді відповідно до її спеціальності, з заробітною платою не менше ніж вона отримувала за попередньою посадою (з урахуванням коефіцієнту інфляції та збільшенням мінімальної заробітної плати), та не гіршими умовами праці, відповідно до вимог ч. 3 ст. 184, ч. 2 ст. 232 та ст. 235 КЗпП України. Стягнуто з Виконавчого комітету Херсонської міської ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 8 червня 2011 року по день виходу у відпустку у зв'язку з пологами та родами. Зобов'язано виконавчий комітет Херсонської міської ради нарахувати та виплати на користь ОСОБА_2 допомогу по вагітності та пологах, як застрахованій особі, з урахуванням проведених виплат Управлінням праці та соціальної політики. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Матеріалами справи також встановлено, що на виконання названої вище постанови Одеського апеляційного адміністративного суду, розпорядженням Херсонського міського голови від 3 березня 2015 року за № 141-К ОСОБА_2 призначено на посаду відповідального чергового служби оперативного реагування Херсонської міської ради з 5 березня 2015 року, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

Таким чином, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року виконано Херсонським міським головою в частині працевлаштування ОСОБА_2 лише з 5 березня 2015 року. При цьому, назване рішення суду в частині працевлаштування ОСОБА_2 з 8 червня 2011 року по 4 березня 2015 року (без розриву трудового стажу по спеціальності) залишилось невиконаним.

З матеріалів справи також вбачається, що після працевлаштування ОСОБА_2 з 5 березня 2015 року на посаду відповідального чергового служби оперативного реагування Херсонської міської ради, позивача з 15 квітня 2015 року було звільнено з посади за угодою сторін, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ.

З 16 квітня 2015 року позивача прийнято на роботу до ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль».

Після звернення ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з приводу невиконання Херсонським міським головою постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року в частині працевлаштування позивача з 8 червня 2011 року по 4 березня 2015 року, відповідачем запропоновано ОСОБА_2 написати заяву щодо працевлаштування з 8 червня 2011 року на посаду діловода управління земельних відносин департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради, надавши відповідний пакет документів, в тому числі трудову книжку з записом про звільнення з ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль».

Відповідно до частини першої статті 255 КАС (в редакції чинній на момент виникнення спірний правовідносин) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 263 КАС (в редакції чинній на момент виникнення спірний правовідносин) за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

За наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження. Необхідність зміни способу виконання судового рішення є одним із питань, які можуть виникнути на цьому етапі і така необхідність пов'язується з виникненням обставин, які об'єктивно унеможливлюють виконання судового рішення у той спосіб, що його обрав суд, вирішуючи спір по суті. Водночас у такий спосіб суд не може змінювати суть вже постановленого рішення.

З урахуванням наведеного колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що, постановивши ухвалу від 23 лютого 2017 року про зміну способу виконання судового рішення, суд апеляційної інстанції таким чином змінив своє рішення по суті позовних вимог (постанову від 16 грудня 2014 року), що суперечить призначенню процесуального механізму, встановленому у статті 263 КАС.

Відповідно до частини 1 статті 352 КАС України (в чинній редакції), суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права щодо спірних правовідносин, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що постанову суду апеляційної інстанції необхідно скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Керуючись статтями 343, 352, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Херсонського міського голови - задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року - скасувати, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2016 року - залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа