Справа № 820/4931/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

16 жовтня 2018 р. Справа № 820/4931/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді - Шляхової О.М., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія" (61089, Україна, м. Харків, пр. Московський 277; ), до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (; 61057, м. Харків, вул. Пушкінська. 46 ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: скасувати у повному обсязі податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 05.04.2018, № від 05.04.2018, стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки, на підставі яких винесено податкові повідомлення-рішення від № від 05.04.2018, № від 05.04.2018. Відповідно до висновків, зазначених в Акті перевірки, контролюючим органом встановлено порушення п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ (із зміни; доповненнями), а саме: несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб (плата за землю), у зв'язку з чим контролюючим органом прийняті оскаржувані ППР. Позивач у встановлені законом строки відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України оскаржив зазначені ППР в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України. Однак Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги, оскаржувані ППР були залишені без змін, а скарга ТОВ "Українська ливарна компанія" - без задоволення. Проте, із результатами адміністративного оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень позивач не погодився та звернувся до суду, оскільки вважає, що дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо зарахування протягом періоду з серпень, листопад 2015, травень-грудень 2016, січень, квітень, травень, червень, липень, грудень 2017 грошових коштів, сплачених ТОВ "Українська ливарна компанія" в сумі 219495грн. 02 коп. - у рахунок пені (10%) за грошовим зобов'язанням орендна плата з юридичних осіб та рішенням відповідача про зобов'язання позивача сплати грошові кошти у рахунок пені (20%) в розмірі 727632 грн. 68 коп. є протиправними. Окрім того, представник позивача зазначає, що рішенням Господарського суду Харківської області від 02.06.2016 у справі №922/1071/16; та від 01.06.206 у справі №922/1072/16, розстрочена сплата зобов'язань по орендній платі за землю та змінено строк виконання цих зобов'язань, а штрафні санкції застосовані саме за період дії розстрочення.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Представник відповідача, проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дії щодо зарахування протягом спірного періоду грошових коштів, сплачених позивачем, у рахунок пені за грошовим зобов'язанням орендна плата з юридичних осіб та податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області повністю відповідають вимогам чинного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими.

Представники сторін у судове засіданні не прибули, були повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області, на підставі п.п.19-1 та п.п.19-1.1.2 п.19-1. ст.19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст. 75, ст.76 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ зі змінами та доповненнями проведено камеральну перевірку з питання дотримання термінів сплати податкових зобов'язань з орендної плати за землю.

За наслідками перевірки контролюючим органом складено акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток від 22.03.2018 № 4104/20-40-12-15- (а.с. 9-22)

Перевіркою встановлено, що протягом граничних строків несвоєчасно сплачено самостійно визначні податкові зобов'язання із сплати орендної плати з юридичних осіб визначені податковими деклараціями з плати за землю земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності).

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято податкові повідомлення - рішення від 05.04.2018 № , № . (а.с. 23-24)

Так, за податковим повідомленням-рішенням від 05.04.2018 № - на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 1, 3, 4, 5, 7,9,10,12,13, 15,16,19-29 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 2 194 950,20 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 219 495,02 грн; за податковим повідомленням-рішенням від 05.04.2018 № - на підставі п.126.1. ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 31-39, 38-58, 183,184, 189,195, 196, 213, 251, 257, 267, 276 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 3638163,40 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 727 632,68грн.

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги (вих. №261) від 18.04.2018 (а.с. 34-36), рішенням ДФС України вих.№20506/6/99-99-11-03-01-25 від 15.06.2018 оскаржувані ППР залишені без змін, а скарга ТОВ "Українська ливарна компанія" без задоволення. (а.с. 38-40)

По суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

До функцій, які виконують контролюючі органи, зокрема, належить здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (пп. 19-1.1.1, п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України : контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пп. 14.1.156 п.14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (п. 31.1 ст.31 ПК України).

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 країни).

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст. 287 ПК України).

У той чає, в разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Позивач, ТОВ "Українська ливарна компанія" не здійснював своєчасну плату нарахованих податкових зобов'язань по орендній платі з юридичних осіб, чим порушував вимоги визначені п. 57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287 ПК України.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно п. 129.4 ст. 129 ПК України на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

При виставлені платіжних доручень про сплату податкових зобов'язань орендної плати з юридичних осіб, строк сплати яких минув, погашення боргу здійснювалося згідно з черговістю його виникнення, у зв'язку з чим частиною грошових коштів здійснювалося погашення пені за попередні податкові періоди, яка не відображається в акті камеральної перевірки.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (п.87.9 ст.87 ПК України).

Так, грошові, кошти, які зазначені в позовні заяві як «заниження» суми сплати, на яке посилається позивач, не впливає на правильність розрахунку сум штрафних санкцій, оскільки при складанні акту камеральної перевірки враховувалось лише суми, якими погашено суми боргу за податковими зобов'язаннями нарахованими податковими деклараціями з плати за землю за звітній період.

Згідно ст. 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова адміністративна, кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

ТОВ "Українська ливарна компанія", як вбачається із наявний у матеріалах справи розрахунків, систематично не здійснював своєчасну сплату нарахованих податкових зобов'язань по орендній платі з юридичних осіб, чим порушував вимоги визначені пп. 57.1 ст.57, п. 287.3 ст. 287 ПК України, що є підставою згідно ст. 111 ПК України для притягнення суб'єкта господарювання до фінансової відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені.

Згідно пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

У зв'язку з тим, що сума орендної плати ТОВ "Українська ливарна компанія", за звітний період 2015,2016,2017 р.р. та не сплачені позивачем в строки передбачені п. 287.3. ст. 287 ПК України, сплачені із затримкою 90 календарних днів, платнику податків нарахована пеня згідно пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України.

Сума пені нарахована, згідно пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України, засобами програмного забезпечення в ITC «Податковий блок», в строки і в порядку передбаченому податковим законодавством.

Пунктом 87.9 ст. 87 ПК України встановлено, що у разі наявності у платника додатків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у ладках. передбачених законом.

У зв'язку з тим, що узгоджені суми податкових зобов'язань, згідно чинного податкового законодавства, набули статусу податкового боргу, при виставленні платіжних доручень про сплату податкових зобов'язань орендної плати з юридичних осіб, строк сплати яких минув, погашення боргу здійснювалося згідно з черговістю його виникнення, у зв'язку з чим частиною грошових коштів здійснювалося погашення пені за попередні податкові періоди.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 131.2 ст. 131 ПК України, на яку у свої заяві посилається ТОВ «Українська ливарна компанія» встановлено, що у разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

У зв'язку з тим, що сума нарахованої пені за попередні звітні періоди, набула статусу податкового боргу, зарахування грошових коштів здійснювалося згідно черговістю його виникнення, що відповідає вимогам п. 87.9 ст. 87 та п. 131.1 ст. 131 ПК України.

Пеня та штрафні санкції згідно ст. 111 ПК України є самостійними видами фінансової відповідальності, а враховуючи, що затримка в сплаті орендної плати з юридичних осіб становила більше 30 днів, що підтверджується наданими платіжними дорученнями, розрахована, згідно підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України, пеня не вплинула на розмір штрафної санкції, що становить 20% від суми узгоджених податкових зобов'язань, які нараховані податковими деклараціями з плати за землю за звітні періоди 2015-2017 р.р.

Крім того, на виконання підпункту 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України та з метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №422).

Згідно з положеннями п. 2 розділу І Порядку №422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до положень п. 1 та 2 підрозділу 2 «Відображення в ІКП надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету та єдиного внеску» розділу III Порядку №422, після розміщення на відповідному сервері для завантаження інформації органів Казначейства відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B та відомостей про рух страхових коштів на аналітичних рахунках 3719, відкритих на ім'я органів ДФС, у вигляді технологічного файла @Е інформаційною системою органів ДФС забезпечується автоматична обробка таких файлів та виконується розподіл записів за критеріями: рознесені платежі; не рознесені платежі; виключені з обробки платежі.

Рознесені платежі відображаються в ІКП відповідними обліковими операціями зі сплати/повернення сум відповідно до поля "Призначення платежу" документів на переказ згідно з переліком кодів видів сплати, визначеним Порядком заповнення документів на переказ разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 липня 2015 року №666, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12 серпня 2015 року за №« 974/27419».

Положеннями абз.2-4 п. 4 підрозділу 2 розділу III Порядку №» 422 передбачено, що після рознесення сум до ІКП автоматично проводиться розрахунок пені за правилами, зазначеними главою 7 цього розділу, та проведення відповідних операцій щодо нарахування пені в ІКП.

При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються у рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник, у наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу - у рахунок пені згідно з черговістю їх виникнення.

Якщо платник не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), орган ДФС самостійно здійснює розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно по положень підрозділу 7 розділу III Порядку №422, норми якого кореспондуються з ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається: після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня: 1) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного Податковим кодексом України; 2) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з Податковим кодексом України; у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб та/або органом ДФС під час перевірки такого податкового агента.

Нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу Казначейства та/або в інших нападках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної хвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення про скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

У разі погашення суми податкового боргу (його частини) іншим шляхом, зокрема при поданні платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від'ємним значенням суми податкових зобов'язань тощо, нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах.

У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Позивачеві була нарахована пеня у зв'язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов'язань орендної плати з юридичних осіб. Суми зазначеної пені відображені в інтегрованій картці платника податків.

Також слід зазначити, що відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на податкового боргу нараховується пеня.

Пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення податкового боргу повинен сплатити пеню у розмірі, який залежить від періоду прострочення.

Стосовно посилань позивача на рішення господарського суду Харківської області, якими розстрочено сплату зобов'язань по орендній платі за землю та змінено строк виконання цих зобов'язань, а штрафні санкції застосовані в період дії розстрочення, суд зазначає наступне.

Підприємству надано розстрочку податкового боргу з орендної плати за землю згідно з рішенням господарського суду Харківської області від 02.06.2016 по справі № 922/1071/16 та рішення господарського суду Харківської області від 01.06.2016 по справі № 922/1072/16, у сумі основного платежу 2907914,23 грн, яка обліковувалась у інтегрованій картці платника податків.

Контролюючим органом враховано рішення господарського суду Харківської області по зазначеним судовим справам, про що свідчать данні наявні в інтегрованій картці платника податків - ТОВ «Українська ливарна компанія».

Підприємством своєчасно сплачуються суми наданої розстрочки згідно рішень Господарського суду Харківської області, проте суми податкових зобов'язань з орендною плати за землю згідно податковим деклараціям з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015, 2016, 2017 роки сплачувались в неповному обсязі. Тобто, внаслідок чого у платника постійно обліковувався податковий борг.

Проте, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків, відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.(ст.87 ПК України).

Окрім того, об'єктом застосування штрафу, передбаченого ст. 126 ПК України, є погашена сума податкового боргу, спосіб погашення такого значення не має.

Погашення податкового боргу, згідно норми пп. 14.1.152 п.14.1 ст. 14 ПК України, - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідальність у вигляді штрафу не поставлена в залежність від способу та порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

При цьому розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору у суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту "відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків.

Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 по справі № 810/700/17 (К/9901/1561/17), сформовано з цього приводу правову позицію та зазначено, що на платника податків покладено обов'язок здійснити встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов'язання. Не сплачене у встановлений строк грошове зобов'язання визначається сумою податкового боргу платника податків. Передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених п. 126.1 ст.126 ПК України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов'язання у встановлені законом строки.

Розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, відповідно до п. 100.1 ст. 100 ПК України, є перенесенням строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу.

Враховуючи вищенаведені обставини та те, що штрафні санкції нараховані згідно вимог діючого законодавства через несвоєчасну сплату податкових зобов'язань по орендній платі з юридичних осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відстрочення (розстрочення) є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу; не можна розцінювати його як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу; використання інституту розстрочення не виключається і на стадії виконання судового рішення про примусове стягнення податкового боргу.

Розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків.

Відтак, розстрочення виконання судового рішення, застосоване судом, не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого ст. 126 ПК України.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 27.02.2018 у справі №805/4622/16-а, а саме: «оскільки розстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу, то відповідно при такому розстроченні має заховуватись ст. 100 ПК України, яка містить правове регулювання з цього питання.

Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу. Підсумовуючи колегія суддів зазначила, що судове рішення про стягнення податкового боргу, яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності. При цьому у даній справі №805/4622/16-а колегія суддів зауважила, що розстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу приймалось судом за заявою платника податків, який усвідомлював, до ним було допущено податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати самостійно узгоджених податкових зобов'язань. Тобто позивач був обізнаний, що несплата додаткових зобов'язань заподіює шкоду суспільним інтересам у вигляді несвоєчасного надходження до Бюджету узгоджених сум податкових зобов'язань, і така шкода є наслідком протиправної бездіяльності саме позивача.».

Відповідно до ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи та досліджені докази, а також враховуючи приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 05.04.2018 та № від 05.04.2018 прийняті у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовні вимоги позивача щодо скасування вказаних податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія" (61089, Україна, м. Харків, пр. Московський 277; ), до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (; 61057, м. Харків, вул. Пушкінська. 46 ) про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 жовтня 2018 року.

Суддя Шляхова О.М.