Справа № 263/9931/18
Суддя: Музика О. М.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/9931/18
Провадження № 2-а/263/355/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ханакової Людмили Станіславівни про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій просив суд визнати протиправним дії інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ханакової Л.С. (далі - УПП м. Маріуполя ДПП України) щодо розгляду адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 за адресою: проспект Металургів, 61, м. Маріуполь, Донецька область; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 874018, яка винесена 10 липня 2018 року інспектором роти № 4 батальйону УПП м. Маріуполя ДПП України лейтенантом поліції Ханаковою Л.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст.122 КУпАП.

На обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 посилається на те, що 10 липня 2018 року він інспектором поліції Ханаковою Л.С. притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що у цей день о 03 год. 40 хв. по проспекту Металургів, 77 у м. Маріуполі водій, керуючи транспортним засобом, почав рух на поєднаний заборонений червоний і жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «є» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), при зупинці на вимогу працівників поліції водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 «б» ПДР України та при перевірці документів не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «г» ПДР України.

Позивач вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова складена на бланку, типова форма якого змінена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 квітня 2018 року № 318, оскільки бланк постанови, виходячи із розміщених на ньому вихідних даних, був надрукований у ІІ кварталі 2016 року, типова форма постанови як додаток № 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція № 1395), суттєво відрізняється від попередньої і не внесення до постанови тих даних, які вимагає її змінена форма, порушує права позивача.

Також постанова винесена за адресою: проспект Металургів, 61, м. Маріуполь, а місце вчинення адміністративного правопорушення вказано - проспект Металургів, 77, м. Маріуполь, що є порушенням пункту І розділу ІІІ Інструкції № 1395, відповідно до якого адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, проте позивачу не зрозуміло, за яких підстав інспектор поліції розглянула справу за адресою: проспект Металургів, 61, м. Маріуполь.

Крім цього, у викладі фактичних обставин адміністративного правопорушення вказано, що це правопорушення вчинив водій, однак позивач ОСОБА_1 вважає, що не має жодного відношення до вказаного водія.

Посилаючись на указані обставини та положення ст. ст. 287, 288, 289 КУпАП, ст. ст. 3, 13, 16 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції № 1395, ОСОБА_1 просив позовні вимоги задовольнити (а. с. 1 - 3, 12 - 15).

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, УПП в Донецькій області ДПП України на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на те, що згідно з п. 4 Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою, четвертою статті 126 КУпАП та у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою, п'ятою статті 122 КУпАП.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, у тому числі за порушення режиму користування попереджувальними сигналами та за порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час патрулювання 10 липня 2018 року інспектором поліції Ханаковою Л.С. у Центральному районі м. Маріуполя по проспекту Металургів біля будинку № 77 був помічений транспортний засіб марки «MERCEDES BENZ S320», державний номерний знак НОМЕР_1, водій якого почав рух на забороняючий сигнал світлофора, а саме: на поєднання червоного і жовтого сигналів, чим порушив п. 8.7.3 «є» ПДР України, після чого на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений поліцейським за адресою: проспект Металургів, буд. 61, м. Маріуполь.

Вказані обставини підтверджуються наявним відеозаписом з реєстратора, установленого у службовому автомобілі патрульного, на якому о 03 год. 36 хв. 39 сек. вбачається вищезазначений автомобіль, який почав рух на поєднання червоного і жовтого сигналів світлофора.

Відповідно до п. 1.3. ПДР України, ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 8.10 ПДР України передбачено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Правила дорожнього руху передбачають саме такий варіант зупинки, тому що зупинений таким чином транспортний засіб не заважатиме перетинанню перехрестя іншими учасниками дорожнього руху (пішоходам та транспорту). Крім того водії бачитимуть чітко сигнали світлофора, що дозволить своєчасно відреагувати на його дозволяючий сигнал та своєчасно почати рух.

Відповідно до п. 8.7.3 «є» ПДР України, поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух, а тому позивач мав припинити рух транспортного засобу та здійснити його зупинку на відстані, яка передбачена п. 8.10 ПДР України.

Відповідно до п. 9.9 «б» ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Інспектор підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть адміністративного правопорушення, запропонував йому пред'явити документи, передбачені вимогами п. 2.1 ПДР України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 «а» ПДР України.

На вимогу інспектора щодо пред'явлення зазначених документів водій, яким виявився ОСОБА_1, не виконав у повному обсязі вимоги поліцейського, а саме: не мав при собі поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Інспектор поліції, виконавши вимоги КУпАП та Інструкції № 1395, винесла на місці вчинення правопорушення відносно ОСОБА_1 постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 36, 284 КУпАП, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови, тому вважає оскаржувану постанову правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

З приводу обставин того, що постанова не відповідає вимогам законодавства, то відповідач посилається на те, що така відповідає положенням п. 5 розділу ІІІ Інструкції № 1395, ст. 283 КУпАП, складена у письмовій формі, у ній зазначено посадову особу, яка прийняла постанову, дату розгляду справи, місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення. Також інспектором поліції у відповідності до положень ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 роз'яснені права та від нього не надходило жодних клопотань.

З приводу розгляду адміністративного правопорушення на місці, то таке відповідає рішенню Конституційного суду від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015

У зв'язку з наведеним, відповідач УПП в м. Маріуполі ДПП України вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідач Інспектор роти № 4 батальйону УПП у м. Маріуполь ДПП лейтенант поліції Ханакова Л.С. своїм право не скористалася та відзив на позов в адресу суду не направила.

02 жовтня 2018 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що на день складання оскаржуваної постанови така заповнена за типовою формою Додатку № 5 та Додатку № 13 до Інструкції № 1395, в редакції чинній станом на 11 жовтня 2016 року, тобто за тією типовою формою, яка втратила чинність. Зазначене процесуальне порушення є недотриманням встановленого законом порядку притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 7 КУпАП.

Також інспектором розглянута адміністративна справа не за місцем вчинення правопорушення, а саме: проспект Металургів, 77, м. Маріуполь.

Крім цього, під час винесення оскаржуваної постанови інспектором не виконано вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» щодо розміщення автоматичної фото-, відеотехніки на видному місці, тому наданий відеозапис не може вважатися належним доказом, оскільки він отриманий не у відповідності до вимог ст. 40 цього Закону. Також із долучених відповідачем відеоматеріалів вбачається, що фактично справа була розглянута лише за ст. 122 КУпАП та не розглядалася за ст. 126 КУпАП.

2. заяви і клопотання:

клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

заява представника УПП в м. Маріуполь ДПП - Рябко І.В. про неврахування відповіді на відзив, оскільки така відповідь не є заявою по суті.

3. процесуальні дії суду:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено строк для відповідача для подання відзиву на позов та позивачу для надання відповіді на відзив, роз'яснено строки та порядок надання суду доказів.

Ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

У зв'язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін у спрощеному порядку, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

4. фактичні обставини справи, установлені судом:

Судом установлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10 липня 2018 року серії БР № 874018, складеної за адресою: проспект Металургів, 61, м. Маріуполь, винесеної відносно ОСОБА_1, який керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц S 320», державний номерний знак НОМЕР_1, 10 липня 2018 року о 03 год. 40 хв. по проспекту Металургів, 77 у Центральному районі м. Маріуполя, водій, керуючи транспортним засобом, почав рух на поєднаний заборонений червоний і жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «є» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), при зупинці на вимогу працівників поліції водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 «б» ПДР України та при перевірці документів не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «г» ПДР України, у зв'язку з чим ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідачем долучений відеозапис, з якого вбачається, що 10 липня 2018 року у нічний час на дорозі транспортний засіб розпочинає рух на червоний та жовтий сигнал світлофора, у подальшому службовий автомобіль поліцейських прослідував за транспортним засобом та зупинив автомобіль марки «Мерседес Бенц S 320», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 Під час зупинки на автодорозі, у транспортному засобі, яким керував ОСОБА_1, не була включена аварійна світлова сигналізація, а також він не включив її на вимогу поліцейського. Також на вимогу поліцейського ОСОБА_1 не надав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

5. предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є оскарження рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

5.1. представлені суду докази відповідають замісту статей 73 - 77 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно вони достатні для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

У суду відсутні мотиви для відхилення представлених доказів з приводу клопотання сторони позивача щодо не відповідності постанови новому бланку, то суд виходить з наступного.

Відповідно до змісту розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Проводячи оцінку оскаржуваної постанови необхідно дійти висновків, що така у повній мірі відповідає змісту ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначені усі дані, як того вимагає наведене положення закону.

З приводу аргументів як підстави для визнання постанови не допустимим та не належним доказом, оскільки така не відповідає Додатку 5 до Інструкції № 1395, необхідно зазначити, що сама по собі постанова лише є документом, в якому зафіксовано факт адміністративного правопорушення, тобто рішення владних повноважень, яке має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржуване рішення наведеним вимогам відповідає у повній мірі, а та обставина, що у ньому відсутні п. п. 8, 9 Додатку 5 Інструкції № 1395, у редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ від 13 квітня 2018 року № 318, не може беззаперечно свідчить про недостатність доказу, який у своїй сукупності давав би змогу дійти висновку про відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та не свідчить про очевидну його недопустимість, оскільки у суду відсутні докази про те, що вона винесена з порушенням саме ст. 283 КУпАП.

У той же час за загальним принципами, необхідно застосувати правило з певним ступенем гнучкості і без зайвого формалізму. Правило вичерпання не є абсолютним і не може бути застосоване автоматично.

Умови прийнятності вимагають, щоб єдині засоби були вичерпані, є ті, які відносяться до ймовірних порушень і в той же час є доступними і достатніми (див. Vernillo проти Франції, 20 лютого 1991 р., § 27, Серія a № 198; Akdivar та інші проти Туреччини, 16 вересня 1996, § 66, звіти про постановах і рішеннях 1996-IV; І Даля проти Франції, 19 лютий 1998 року, § 38, звіти 1998-я).

Отже, бланк оскаржуваної постанови, хоч і не відповідає Додатку № 5 Інструкції 1395, у редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ від 13 квітня 2018 року № 318, однак не вказує на наявність умов неприйнятності його та дає суду підстави вважати, що ймовірне порушення може бути доступним та достатнім, а доводи позивача в цій частині суд відносить до зайвого формалізму, в контексті саме захисту його прав.

При цьому суд не приймає клопотання сторони відповідача щодо відсутності підстав для прийняття до розгляду відповіді на відзив, так як така не є заявою по суті, оскільки такі доводи не ґрунтуються на змісті ст. 159 КАС України.

6. Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені, то суд вважає, що із змісту підстав позову не вбачається, що інспектором поліції Ханакаєвою Л.С. як суб'єктом владних повноважень, який виніс індивідуальний акт (оскаржувану постанову) порушені права позивача.

7. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору, який виник із правовідносин щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини першої статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил, зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора та користування зовнішніми освітлювальними приладами.

У відповідності до п. п. 8.7.3 «є», 9.9 «б» ПДР України поєднання червоного і жовтого кольору забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Положеннями ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки, зокрема, поліс (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відеозапис з місця події, що був наданий представником відповідача, досліджений судом, є доказом в адміністративній справі і він безпосередньо свідчить про наявність події та складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1

Щодо доводів позову стосовно місця винесення постанови про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-13, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Згідно з частинами другою-четвертою цієї статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини п'ятої статті 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, встановлено у частині першій статті 222 КУпАП.

За змістом цієї статті органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, які виникають внаслідок порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. До переліку таких адміністративних правопорушень включено, зокрема, правопорушення, відповідальність за які встановлена статтею 122 КУпАП.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Твердження позивача про те, що спірну постанову прийнято не «за місцем вчинення правопорушення», що, відповідно, суперечить висновку Конституційного Суду України, висловленому в рішенні від 26 травня 2015 року у справі №1-11/2015, є помилковими, оскільки різне правозастосування положень КУпАП зумовлено змінами у правовому регулюванні правовідносин, з яких виник спір у цій справі.

Винесена відповідачем постанова у справі про адміністративне правопорушення узгоджуються з підходом Конституційного Суду України до тлумачення положень частини першої статті 276 КУпАП і не суперечать висновку цього Суду щодо випадків, коли застосування скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності є недопустимим.

Та обставина, що адміністративне правопорушення за фактом руху на поєднаний заборонений червоний і жовтий сигнал світлофора відбулося по проспекту Металургів, 77, а оскаржувана постанова складена по проспекту Металургів, 61, є не що іншим як сам факт зупинки транспортного засобу після вчинення адміністративного правопорушення, яким керував ОСОБА_1, і у даному випадку ні положеннями КУпАП, ні Інструкцією № 1395 не заборонено виносити постанову саме на місці зупинки транспортного засобу, хоча і порушення вимоги КУпАП відбулося на невеликій відстані від місця зупинки.

Тому суд не вбачає підстав для прийняття таких аргументів позивача як підстави для скасування оскаржуваної постанови, оскільки вони не спростовують події адміністративного правопорушення.

У той же час, зазначення у фабулі постанови про те, що транспортним засобом керував водій, а не ОСОБА_1 не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення та не може бути розцінене судом як підстава для скасування постанови, оскільки із неї вбачається відносно кого така складена та зазначені відомості про особу, стосовно якої розглядалася справа (прізвище, ім'я та по батькові), що відповідає положенням ст. 283 КУпАП.

За встановлених в цій справі обставин і правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновків про правомірність спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення, яку інспектор роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Ханакова Л.С. винесла стосовно ОСОБА_1

В частині позовних вимог до Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції в Донецькій області, то суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема частини перша, друга, третя, п'ята і шоста ст. 121,ст. 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя ст. 122, частина перша ст. 123, ст.ст. 124-1-126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або надані адміністративних послуг.

У справі, яка є предметом розгляду, позивачем оскаржено саме постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка винесена інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Ханаковою Л.С., тому перегляду підлягає саме рішення суб'єкта владних повноважень в особі посадової особи, внаслідок чого вимоги до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції також задоволенню не підлягають.

7. Питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 143 КАС України судовий збір відноситься на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 242, 245, 246, 286 КАС України, з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, ст. 124 Конституції України, ст. ст. 122, 126, 221, 255, 257, 274, 280, 283 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ханакової Людмили Станіславівни про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: вул. АДРЕСА_1, 87500, засоби зв'язку - НОМЕР_3;

Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції, 0, юридична адреса: вул. Макара Мазая, 16, м. Маріуполь, Донецька область, 87535, засоби зв'язку відсутні;

Інспектор роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ханакова Людмила Станіславівна, службова адреса: вул. Макара Мазая, 16, м. Маріуполь, Донецька область, 87535, засоби зв'язку відсутні.

Суддя О.М. Музика