Справа № 760/25806/17
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьменка В.В.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 21 травня 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Поліцейського роти №7 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Воротнікова Євгена Андрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Поліцейського роти №7 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Воротнікова Євгена Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №750598 від 16 листопада 2017 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 16 листопада 2017 року поліцейським роти №7 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Воротніковим Євгеном Андрійовичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №750598 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 гривень.

ОСОБА_2 вказує на те, що постанова підлягає скасуванню, оскільки він вважає, що його дії можна кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КпАП України, оскільки він дійсно залишив автомобіль на другій смузі проїжджої частини, проте ним не створено перешкод дорожньому руху або загрози безпеці руху, що на думку Позивача виключає кваліфікацію дій за ч.3 ст.122 КпАП України.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 21 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що поліцейським роти №7 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Воротніковим Євгеном Андрійовичем відносно ОСОБА_2 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №750598 від 16 листопада 2017 року, за те, що 16 листопада 2017 року о 15.18 ОСОБА_2 керуючи транспортирним засобом Mazda 323F, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Прорізній, 17 у м. Києві, здійснив зупинку при цьому поставив автомобіль другим рядом, чим суттєво перешкоджав руху інших транспортних засобів, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КпАП України.

У зв'язку з чим ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КпАП України та накладено штраф у розмірі 510 гривень.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо посилання позивача на те, що дане правопорушення, факт кваліфіковане невірно, а саме постановою БР №750598 від 16 листопада 2017 року дії позивача кваліфікують за ч.3 ст.122 КпАП України, у той час як сам позивач вважає свої дії такими, що підлягають кваліфікації за ч.1 ст 122 КпАП України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення. підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну полінію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Зі змісту ч.3 ст. 122 КпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно п.п. 15.4. ПДР України, транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзд ній частині в два і більше ряди.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з пояснень позивача вбачається, що він зупинив автомобіль у другій смузі на дорозі з трьома смугами для руху.

У випадках, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, котра відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.1 1.2015 № 1395, (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ч. 8 розділу 3 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не заперечується того, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього була розглянута інспектором у юго присутності на місці зупинки транспортного засобу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст. 285 КУпАП).

Позивачем не заперечується, що постанова про застосування адміністративного стягнення йому була оголошена та вручена.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_2 кваліфіковано вірно, оскільки сам факт зупинки Позивача у другій смузі створює перешкоди дорожньому руху інших транспортних засобів та суперечить вимогам ПДР України, обмежуючи пропускну здатність ділянки дороги на 2/3 від нормативної.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.В. Кузьменко