Справа № 826/2371/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

22 жовтня 2018 року м. Київ№ 826/2371/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві
треті особи:ТОВ "Дитячий пасаж" ТОВ "Кобилянський" ОСОБА_2 ОСОБА_3 ТОВ "Науково-випробувальний інститут"
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Аврамченко Сніжани Сергіївни з індексним номером 24029471 від 31.08.2015 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) на нерухоме майно: нежитлові приміщення в літ «А» (група приміщень № 1, 10, 11 - підвал; № 2, 3, 4, 5, 6, 7-1 поверх; № 8,9 - 2 поверх) за адресом АДРЕСА_1, за суб'єктом ТОВ «Дитячий пасаж», код ЄДР 37202625;

- визнати незаконною і скасувати дію державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТУЮ у и. Києві Аврамченко С.С., вчинену на підставі рішення з індексним номером 24029471 від 31.08.2015 (з відкриттям розділу) по включенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на нерухоме майно з ТОВ «Дитячий Світ», а саме: включення запису про право власності 10980295 (власник ТОВ «Дитячий Світ»; код 37202625, форма власності - приватна; розмір частки 1; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, об'єкт нерухомого майна - вищезазначені нежитлові приміщення;

- зобов'язати Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності 10980295 (05.08.2015; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер 43027319, виданий 31.08.2015; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію (з відкриттям розділу), індексний номер 34029471 від 31.08.2015; форма власності приватна, розмір частки 1; власник ТОВ «Дитячий пасаж»;

- зобов'язати Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві виключити у Державному реєстрі прав у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію права власності» щодо вищезгаданого об'єкту щодо прав ТОВ «Дитячий пасаж»;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Аврамченко С.С. № 24028654 від 31.08.2015 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на нерухоме майно - нежитлові приміщення в літ «Б» (група приміщень № 5 - підвал; № 1, 2, 3, 4) адреса: АДРЕСА_1, приміщення 5, 1,2,3,4, за ТОВ «Дитячий пасаж»;

- визнати незаконною і скасувати дію державного реєстратора Управління державної реєстрації Аврамчекно С.С., вчинену в реєстрі на підставі рішення 24028654 від 31.08.2015 (з відкриттям розділу) по включенню до реєстру відомостей щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ «Дитячий пасаж», а саме: включення запису про право власності 10979960 (власник ТОВ «Дитячий пасаж», номер об'єкта 00;

- зобов'язати Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві скасувати запис про право власності 10979960 від 05.08.2015;

- зобов'язати Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві виключити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію права власності» щодо вищезгаданого об'єкта і літ «Б»;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. з індексним номером 24019254 від 31.08.2015 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 1-г за ТОВ «Кобилянський»;

- визнати незаконною і скасувати дію державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С., вчинену на підставі рішення 24019254 від 31.08.2015 по включенню відомостей до реєстру щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ «Кобилянський», а саме: включення запису про право власності за вищевказаним об'єктом - приміщення 1-г;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. з № 24019911 від 31.08.2015 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, приміщення 1-в за ТОВ «Кобилянський»;

- визнати протиправною дію державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. вчинену в реєстрі на підставі рішення 24019911 від 31.08.2015 по включенню до реєстру відомостей щодо реєстрації права власності на вищезгаданий обєкт - приміщення 1-в за ТОВ «Кобилянський»;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. № 24020240 від 31.08.2015 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, приміщення 1-б за ТОВ «Кобилянський»;

- визнати протиправною і скасувати дію державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. по включенню до реєстру відомостей щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ «Кобилянський», а саме включення запису про право власності на приміщення 1-б;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. 24020532 від 31.08.2015 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, приміщення 1-и за ТОВ «Кобилянський»;

- визнати незаконною і скасувати дію державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. вчинену в реєстрі на підставі рішення за № 24020532 від 31.08.2015 по включенню до реєстру відомостей щодо права власності на приміщення 1-и за ТОВ «Кобилянське»;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. № 24020892 від 31.08.2015 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1, приміщення 1-з за ТОВ «Кобилянський»;

- визнати незаконною та скасувати дію державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С., вчинену у реєстрі на підставі рішення 24020892 від 31.08.2015 про включення до реєстру відомостей щодо реєстрації права власності на вказаний обєкт, приміщення 1-з за ТОВ «Кобилянський»;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. № 24021190 від 31.08.2015 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою м. Київ, вул. Андрія Малишка, приміщення 1-ж за ТОВ «Кобилянське»;

- визнати протиправною і скасувати дію державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. вчинену на підставі рішення 24021190 від 31.08.2015 по включенню до реєстру відомостей про право власності на вищезгадане приміщення 1-ж за ТОВ «Кобилянський»;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. № 24022140 від 31.08.2015 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою м. Київ, вул. Андрія Малишка, приміщення 1-е за ТОВ «Кобилянське»;

- визнати протиправною і скасувати дію державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТЮУ у м. Києві Аврамченко С.С. вчинену на підставі рішення 24022140 від 31.08.2015 по включенню до реєстру відомостей про право власності на вищезгадане приміщення 1-е за ТОВ «Кобилянський».

В обґрунтування позову зазначається, що 13.12.2013 за № КВ 45 Інспекцією державного архітектурного контролю м. Києва було зареєстровано подану ТОВ «Дитячий пасаж» декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво торговельного комплексу на АДРЕСА_1 (1 пусковий комплекс 1 черги)» код об'єкта 1230.1; категорія складності - ІІІ, місцезнаходження АДРЕСА_1.

Крім того, 13.12.2013 за № КВ 51 Інспекцією державного архітектурного контролю м. Києва було зареєстровано подану ТОВ «Дитячий пасаж» декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво торговельного комплексу на АДРЕСА_1 (ІІ пусковий комплекс 1 черги)» код об'єкта 1230.1; категорія складності - ІІІ, місцезнаходження АДРЕСА_1.

У подальшому рішенням державного реєстратора від 31.08.2015 № 24029471 було проведено державну реєстрацію права власності на приміщення в літ «А» (група приміщень № 1, 10, 11 - підвал; № 2,3,4,5,6,7 - 1 поверх; № 8,9 - 2 поверх) за ТОВ «Дитячий пасаж». Серед іншого подано і вищезгадану декларацію.

Того ж дня, державним реєстратором оформлено свідоцтво про право власності за ТОВ «Дитячий пасаж».

Іншим рішенням від 31.08.2015 № 24028654 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення в літ «Б» (група приміщень № 5 - підвал, № 1,2,3,4 приміщення 5,1,2,3,4 за ТОВ «Дитячий пасаж». Також оформлено свідоцтво про право власності.

Окрім того, іншими оскаржуваними рішеннями за ТОВ «Кобилянський» також було проведено державну реєстрації права власності на вищевказані приміщення.

При цьому, як зазначає позивач, підставою для реєстрації прав за ТОВ «Кобилянський» стали відомості про згадане товариство як інвестора будівництва вказаних об'єктів.

Однак, позивачка вважає, що оскаржувані рішення порушують її права.

Позивачка зазначає, що 22.07.2013 між позивачкою, як іпотекодержателем, та ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», як іпотекодавцем, з урахуванням умов договору позики від 09.07.2013 та умов договору іпотеки від 09.07.2013, було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

На підставі наведеного позивачка, як зазначається у позові, в рахунок погашення боргу ОСОБА_7 за договором позики від 09.07.2013 та в рахунок виконання зобов'язань ТОВ «КВФ «Сапсан», набула право власності на торгівельний комплекс (нежитлові будівлі: літ «А» - заг. площею 3420 кв.м., літ «Б» 2850 м.кв., літ «В» - 900 м.кв., літ «Г» - 136,10 м.кв., літ «Д» - 12,80 м.кв., літ Е - 120 кв.м., літ «Ж» - заг. Пл. 12,90 кв.м., літ «З» - 230 кв.м.), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

11.02.2016 позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про державну реєстрацію права власності на вказаний торгівельний комплекс. Проте, рішенням від 12.02.2016 № 28216209 відмовлено в проведенні державної реєстрації у зв'язку з тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами.

Позивач наголошує, що права власності на приміщення за ТОВ «Дитячий пасаж» та ТОВ «Кобилянський» реєструвалися на підставі декларацій про готовність об'єкта. Однак, наказом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві № 110 від 27.08.2015 скасовані вищевказані декларації.

У той же час, як наголошує позивач, вказані декларації є однією з підстав для реєстрації права власності.

Таким чином, як зазначає позивач, після скасування декларацій, подальша реєстрація права власності на вказаний об'єкт є протиправною та є підстави для зобов'язання державного реєстратора скасувати ухвалене ним рішення про державну реєстрацію на згадане нерухоме майно.

Відповідач у запереченнях проти позову зазначає (т.1., а.с. 109), що 05.08.2015 представником ТОВ «Дитячий пасаж» було подано документи для проведення державної реєстрації. Під час пошуку за реєстрами не було виявлено обмежень на вищевказані об'єкти нерухомого майна. У матеріалах реєстрації справи міститься договір про спільну діяльність від 06.06.2012 за участі ТОВ «Сапсан-СП», ТОВ «Дитячий пасаж» та ТОВ «Дитячий квартал» щодо здійснення організації будівництва об'єкту (торгового комплексу за адресою: АДРЕСА_1) з метою отримання у власність завершених будівництвом часток об'єкту). Заявником також було подано договір про внесення змін до вищезгаданого договору відповідно до якого розподіл результатів спільної діяльності здійснюється наступним чином: ТОВ «Дитячий пасаж» у власність набуває 100 % площі об'єкту. Крім того, було подано декларацію про готовність об'єкту. Також, у матеріалах реєстраційної справи наявний договір оренди земельної ділянки від 14.07.2005, укладений Київською міською радою з ТОВ «Сансан СП». Враховуючи наведене, на думку відповідача, державним реєстратором було прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Відносно ТОВ «Кобилянський» також зазначається про подання всіх необхідних документів. Зазначається відповідачем, що під час пошуку за реєстрами не було виявлено обмежень на вищевказані об'єкти нерухомого майна. Крім того, як зазначається відповідачем, під час реєстрації було подано вищезгаданий договір про спільну діяльність та додаток до нього. При цьому, відповідно до договору на створення об'єкта будівництва від 28.07.2015 № 1г/41.4 предметом договору є участь ТОВ «Дитячий пасаж» та ТОВ «Кобилянський» (Інвестор) у створенні власними коштами та силами Будівлі з отриманням у власність сторін відповідних часток у будівлі. Об'єктом інвестування є громадське нежитлове приміщення 41,4 кв.м. на 1 поверсі літ «А» по АДРЕСА_1 Згідно договору інвестор бере на себе зобов'язання після завершення будівництва, оформити право власності. Відповідно до акту від 31.07.2015 ТОВ «Дитячий пасаж» передало інвестору нежитлове приміщення 1-г. Інвестор наявний у переліку інвесторів брало участь в інвестуванні та ним внесено 100 % коштів. Також при реєстрації було подано декларації про готовність об'єкту. аналогічним чином та на підставі належних документів, як зазначається у запереченнях на позов, за ТОВ «Кобилянське» були оформлені інші приміщення як за інвестором.

Третя особа (ТОВ «Дитячий пасаж») проти задоволення позову заперечила (т.4., а.с. 88) та звернула увагу на те, що рішенням приватного нотаріуса (державного реєстратора) від 12.02.2016 № 28216209 позивачу відмовлено в проведенні державної реєстрації у зв'язку з тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами. Однак, вважаючи, що саме це рішення перешкоджає реалізації прав позивача, на думку третьої особи, позивач намагається задовольнити свої вимоги через визнання протиправними дій та рішень державного реєстратора, що оскаржуються у даній справі. Третя особа звертає увагу, що підставою для відмови у реєстрації прав стала державна реєстрація спірного нерухомого майна за іншою юридичною особою.

Не звернувшись до державного реєстратора, який вчиняв реєстраційну дію за рішенням № 24029471, на думку третьої особи позивач не довів порушення своїх прав, пов'язаних з реалізацією такого рішення.

Третя особа вважає, що позивач невірно обраний спосіб захисту, оскільки задоволення його вимог не призведе до відновлення його прав та досягнення необхідної мети - реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно.

Третя особа звертає увагу на те, що відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2015 у справі 826/20073/14, яка залишена без змін згідно з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015, суд вирішив:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з індексним номером 13880860, винесене на підставі заяви від 18.06.2014, про зміну відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо підстав набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, а саме: по видаленню запису "Підстава виникнення права власності : рішення суду, серія та номер: 755/29239/13-ц, виданий 27.12.2013, видавник: Дніпровський районний суд міста Києва" та внесенню запису "Підстава виникнення права власності: договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, серія та номер 1137, виданий 22.07.2013: видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова O.P.";

- визнати незаконною та скасувати дію Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві по виключенню відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо підстав набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно: торгівельний комплекс (нежитлові будівлі: літ. А - загальною площею 3420 кв.м, літ. Б - загальною площею 2850 кв.м., літ. В - загальною площею 900 кв.м., літ. Г - загальною площею 136,1 кв.м, літ. Д - загальною площею 12,80 кв.м., літ. Ж - загальною площею 12,90 кв.м, літ. З - загальною площею 230,00 кв.м), що розташовані у АДРЕСА_1, а саме видаленню запису "Підстава виникнення права власності: рішення суду, серія та номер: 755/29239/13-ц, виданий 27.12.2013, видавник: Дніпровський районний суд міста Киева" та включенню запису "Підстава виникнення права власності: договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, серія та номер 1137, виданий 22.07.2013: видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптелова О.Р.", вчинену в реєстрі 19.06.2014 на підставі рішення реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у мсті Києві з індексним номером 13880860;

- зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дію (вчинену 19.06.2014 на підставі рішення з індексним номером 13880860) у розділі актуальної інформації щодо нерухомого майна по АДРЕСА_1: торгівельний комплекс (нежитлові будівлі: літ. А - загальною площею 3420 кв.м, літ. Б - загальною площею 2850 кв,м., літ. В - загальною площею 900 кв.м., літ. Г - загальною площею 136,1 кв.м, літ. Д - загальною площею 12,80 кв.м., літ. Ж - загальною площею 12,90 кв.м, літ. З - загальною площею 230,00 кв.м) "Актуальна інформація про державну реєстрацію права власності" щодо видалення запису підстав набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно "Підстава виникнення права власності: рішення суду, серія та номер: 755/29239/13-ц, виданий 27.12.2013, видавник: Дніпровський районний суд міста Києва";

- зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві виключити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у розділі актуальної інформації щодо нерухомого майна, розташованого у АДРЕСА_1: торгівельний комплекс (нежитлові будівлі: літ. А - загальною площею 3420 кв.м, літ. Б - загальною площею 2850 кв,м., літ. В - загальною площею 900 кв.м., літ. Г - загальною площею 136,1 кв.м, літ. Д - загальною площею 12,80 кв.м., літ. Ж - загальною площею 12,90 кв.м, літ. З - загальною площею 230,00 кв.м) "Актуальна інформація про державну реєстрацію права власності" запис "Підстава виникнення права власності: договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, серія та номер 1137, виданий 22.07.2013: видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова О.Р.", внесений до реєстру 19.06.2014 на підставі рішення реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у мсті Києві з індексним номером 13880860.

Таким чином, як вбачається із заперечень третьої особи, на думку третьої особи позивач не довів зв'язку оскаржуваних рішень, спірних приміщень з правами позивача.

Більш того, третя особа звертає увагу на рішення Господарського суду м. Києва від 19.12.2012 у справі № 5011-74/14143-2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-СП» (надалі також -«Відповідач-1», «ТОВ «Сапсан-СП»), Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИТЯЧИЙ ПАСАЖ»(надалі також -«Відповідач-2», «ТОВ «ДИТЯЧИЙ ПАСАЖ») та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИТЯЧИЙ КВАРТАЛ»(надалі також -«Відповідач-3», «ТОВ «ДИТЯЧИЙ КВАРТАЛ») про визнання права власності на нерухоме майно, яке складається з будівлі (літ. А) загальною площею 2009,7 кв.м., будівлі (літ. Б) загальною площею 2 139,2 кв.м., будівлі (літ. В) загальною площею 901,6 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 808 090, 00грн.; витребування з незаконного володіння Відповідачів 1, 2, 3 на користь Позивача вказане нерухоме майно та зобов'язання Відповідачів 1, 2, 3 усунути перешкоди у реалізації права власності Позивача на спірне майно. Згідно із зазначеним рішенням у задоволенні позову відмовлено. Відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2013 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою ВГСУ від 02.07.2013 рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

Окрім того, третя особа звертає увагу на судові рішення у справі Дніпровського районного суду м. Києва № 755/3727/2013 позовом за позовом ОСОБА_11 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», третя особа: Державна реєстраційна служба України про визнання права власності на торгівельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з будівель: літ. «А», літ. «Б», літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е» та про зобов'язання ТОВ «КВВФ «Сапсан» передати на користь позивача проектну, технічну, робочу документацію та документи про прийняття в експлуатацію торговельного комплексу, який знаходиться за даною адресою. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07.07.1994 року між ТОВ «КВВФ «Сапсан» та ним було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 350 000 доларів США для будівництва торгівельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (яку пізніше було змінено на АДРЕСА_1) зі строком повернення до 07.07.2010 року. В установлений законом строк, відповідач грошові кошти позивачу, згідно договору позики, не повернув, в зв'язку із чим останній вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до рішення суду від 01.04.2013 в задоволенні позову ОСОБА_11 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», третя особа: Державна реєстраційна служба України про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

У той же час, зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» до ОСОБА_11 про визнання права власності - задоволено. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» право власності на торгівельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з будівель: літ. «А», загальною площею 3420 кв.м. (фундамент з/бетон), 1995 року будівництва; літ «Б» загальною площею 2850 кв.м. (фундамент з/бетон), 1995 року будівництва; літ «В» загальною площею 900 кв.м. (фундамент з/бетон), 1995 року будівництва; літ «Г» (другий поверх) загальною площею 136,1 кв.м. (фундамент з/бетон), 1995 року будівництва; літ. «Д» загальною площею 12,8 кв.м. (фундамент з/бетон), 1995 року будівництва; літ. «Е» загальною площею 120 кв.м. (фундамент з/бетон), 1995 року будівництва; літ. «Ж» загальною площею 12,9 кв.м. (фундамент з/бетон), 1995 року будівництва; літ. «З» загальною площею 230 кв.м. (фундамент з/бетон), 1995 року будівництва.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 8 жовтня 2014 року рішення районного суду в частині задоволення зустрічного позову скасовано та постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позову. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року залишено без змін.

Третя особа також звертає увагу на судові рішення у справі № 755/29239/13-ц Дніпровського районного суду м. Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» до ОСОБА_1, ОСОБА_7, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова Оксана Ростиславівна про визнання договору іпотеки недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», ОСОБА_7, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова Оксана Ростиславівна.

ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» (далі ТОВ «КВВФ «Сапсан») звернулося з позовом про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 9 липня 2013 року між товариством та ОСОБА_1, в порядку забезпечення договору позики, укладеної в цей же день між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Позивач просив визнати договір недійсним з підстав ч.2 ст.203 та ст. 215 ЦК України, оскільки рішення про передачу майна товариства в іпотеку та про задоволення вимог іпотекодержателя було прийнято неповноважним складом учасників товариства та з метою забезпечення та виконання зобов'язання за неукладеним та безоплатним (безгрошовим) договором позики. Заперечуючи проти позову товариства, в грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом про визнання в порядку ст. 392 ЦК її права власності на нерухоме майно - торговельний комплекс розташований в АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона є добросовісним набувачем та набула право власності на спірне майно в законний спосіб, за оплатним договором.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2013 року в задоволені позову ТОВ «КВВФ «Сапсан» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на торгівельний комплекс по АДРЕСА_1 та стягнуто на її користь з ТОВ «КВВФ «Сапсан» судові витрати в сумі 3 441 грн. Також, визнано за ОСОБА_1 право власності на торгівельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з нежитлових будівель: літ. А - загальною площею 3420 кв. м., літ. Б - загальною площею 2850 кв. м., літ. В - загальною площею 900 кв. м., літ. Г - загальною площею 136,1 кв. м., літ. Д - загальною площею 12,8 кв. м., літ. Е - загальною площею 120 кв. м., літ. Ж - загальною площею 12,9 кв. м., літ. З - загальною площею 230 кв. м.

З таким рішенням суду першої інстанції не погодилася особа, яка не була залучена до участі в справі та не приймала участі в розгляді справи - ТОВ «Сапсан-СП» та подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, скасувати та ухвалити нове про відмову її в задоволені позову.

Як вбачається з рішення апеляційної інстанції, на обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Сапсан-СП» вказував, що суд першої інстанції, визнаючи право власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 в м. Києві, вирішив питання які порушують права та обов'язки товариства, оскільки згідно реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 11 квітня 2008 року, спірні приміщення зареєстровані на праві власності за ТОВ «Сапсан-СП» на підставі рішення Постійно діючого третейського суду від 26 липня 2007 року. Права передати в іпотеку належне ТОВ «Сапсан-СП» майно, ТОВ «КВВФ «Сапсан» не мало, оскільки воно не є власником цього майна і посилання суду на те що таке право йому належить на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 1 квітня 2013 року є безпідставним, оскільки зазначене рішення суду за ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2013 року скасоване і ТОВ «КВВФ «Сапсан» відмовлено в задоволені зустрічного позову до ОСОБА_11 про визнання права власності на ці приміщення. Окрім цього, згідно рішення Господарського суду м. Києва від 19 грудня 2012 року, яке є чинним, ТОВ «КВВФ «Сапсан» також відмовлено в задоволені позову про визнання права на спірні приміщення та встановлено, що ТОВ «КВВФ»Сапсан» ніколи не був власником спірного майна і в нього відсутні докази набуття такого права. Судом не враховані також обставини, які мають преюдиційне значення, а саме рішення Київської міської ради від 1 березня 2001 року «Про погодження місця розташування об'єктів», яким погоджено ТОВ «Сапсан-СП» місце торгівельного комплексу по АДРЕСА_1, рішення КМР від 27 травня 2004 року про відведення ТОВ «Сапсан-СП» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування торгівельного комплексу по АДРЕСА_1, Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 серпня 2013 року якою відмовлено ТОВ «КВВФ «Сапсан» в задоволені позову про скасування п.10 зазначеного рішення КМР, а також дозвільної та погоджувальної документації щодо будівництва саме ТОВ «Сапсан-СП» торгівельного комплексу за період з травня 2001 по квітень 2006 року та безпосередньо Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом торгівельного комплексу, а саме приміщень літ.літ. А,Б,В.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2014 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2013 року, в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволені її зустрічного позову до ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», ОСОБА_7, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова Оксана Ростиславівна про визнання права власності на нерухоме майно.

Слід зазнати, що у матеріалах справи наявне клопотання ТОВ «Дитячий пасаж» (т.5, а.с. 28) про закриття провадження у справі, оскільки, на думку заявника, спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач подав до суду заперечення проти закриття провадження у справі (т.5, а.с. 91-95), наполягаючи, що у даному випадку оскаржуються рішення/дії суб'єкта владних повноважень, вчинені у сфері реалізації публічно-владних управлінських функцій.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

Відповідно до Розпорядження №654 від 02.03.2017 р. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справи, у зв'язку з припиненням повноважень судді щодо здійснення правосуддя, в провадженні якого перебувала адміністративна справа №826/2371/16 і не була ним розглянута, справу №826/2371/16 передано для повторного автоматичного розподілу справ між суддями.

Ухвалою від 27.03.2017 справу прийнято до провадження судді Аблова Є.В. та призначено справу до розгляду.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 року №4066 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 27.10.2017 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та призначено справу до розгляду.

Відповідно до протоколу судового засідання від 18.01.2018 позивач (представник позивача) у судове засідання не з'явилися, хоча позивач був належним чином повідомлений (а.с. 54). При цьому, не надано завчасного повідомлення про причини неявки та доказів поважності неприбуття у судове засідання.

З огляду на наведене, наступне судове засідання було призначено на 22.02.2018. Між тим, враховуючи відсутність поштових повідомлень про належне вручення повісток третім особам, розгляд справи було відкладено на 22.03.2018. За результатами судового засідання 22.03.2018 ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час прийняття оскаржуваних рішень та вчинення оскаржуваних дій/записів) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону, одними із загальних засад є: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1. ст. 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку (ч. 2 ст. 5).

Дослідивши та оцінивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку, що для цілей розгляду даної справи адміністративний суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &?у;…&g ; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?а;…&?ц;». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскарженого рішення) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід заначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України (в редакції з 15.12.2017) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (далі - ЦПК України), у редакції, чинній на час прийняття оскарженого рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

У даному випадку в основі даного спору покладені відносини, пов'язані із реєстрацією (визнанням з боку держави) за певними особами права власності на певні об'єкти внаслідок реалізації умов договору про спільну діяльність та інвестуванням у будівництво, права щодо чого реалізовані цими особами шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації з поданням, крім власне угод, декларацій про готовність об'єкта, які є складовою правовстановлюючих документів, що були подані для реєстрації прав, та які (декларації) за твердженням позивача не мають юридичної значимості внаслідок їх скасування, у зв'язку з чим позивач вважає, що відносно вказаних осіб не виникли передумови реєстрації за ними права власності. У свою чергу позивач наполягає, що його права на об'єкти випливають з договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, позивачем, по суті, оскаржується правомірність набуття іншими особами права власності на вищевказані об'єкти через прийняті державним реєстратором рішення (вчинені дії), всупереч тому, що, на думку позивача, права на об'єкти нерухомості належать йому у зв'язку з реалізацією умов договору про задоволення вимог іпотекодержателя, реалізація яких (майнових прав позивача) обмежена внаслідок прийняття оскаржуваних рішень. Тобто, у даному випадку наявні тривалі спірні відносини з різних підстав між певними особами щодо права власності на вищевказані об'єкти.

Слід зазначити у зв'язку з цим, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Відтак, в основі даного спору лежить спір про право цивільне, у зв'язку з чим цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Таким чином, враховуючи вищенаведені висновки суду, провадження у справі підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наведені позивачем заперечення не спростовують наведених вище висновків суду та не доводяться зворотного.

Керуючись статтями 132, 189, 238, 241, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ТОВ "Дитячий пасаж" задовольнити.

Закрити провадження у справі.

Копію ухвали про закриття провадження у справі надіслати учасникам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 295-297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя О.А. Кармазін