Справа №  820/1772/18    
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1772/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Григорова А.М.

суддів: Яковенка М.М. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду, мХарків, від 15.05.2018, суддя Біленський О.О., повний текст складено 13.09.18 по справі № 820/1772/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Констракшн груп Інтернешнл"

до Державної фіскальної служби України третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОЙЧЕ ШТИЛЬ"

про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Констракшн груп Інтернешнл" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю ДОЙЧЕ ШТИЛЬ, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 13.12.2017 року №403037/23462855 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 28.11.2017 року;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 28.11.2017 у Єдиному реєстру податкових накладних днем її фактичної подачі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Констракшн груп Інтернешнл" подано для реєстрації в ЄРПН податкову накладну від 28.11.2017 за №1 на суму 570000,00 грн. Реєстрацію зазначеної податкової накладної було зупинено. Позивач вказав, що надав відповідачу необхідні письмові пояснення, копії документів, достатні для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної, але рішенням комісії № 403037/23462855 від 13.12.2017 ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН в ЄРПН в реєстрації податкової накладної відмовлено. Позивач вважає, що відповідач прийняв необґрунтоване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

З огляду на викладене позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2018р адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Констракшн груп Інтернешнл" до Державної фіскальної служби України , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОЙЧЕ ШТИЛЬ» про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 13.12.2017 року №403037/23462855 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 28.11.2017 року. Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 28.11.2017, виписану Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Констракшн груп Інтернешнл", у Єдиному реєстру податкових накладних днем її фактичної подачі.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції Державна фіскальна служба України подала апеляційну скаргу , в якій зазначає, що рішення суду прийняте з неправомірним застосуванням норм матеріального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що в силу положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України ) є підставою для скасування оскарженого рішення та прийняття нового судового рішення . Вказує, що відповідно до п.21 Порядку роботи комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, затвердженого наказом Мінфіну України від 13.06.2017 р. № 566, рішення Комісії про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації складається за формою згідно з додатком до цього Порядку. Це рішення підписується, реєструється та надсилається платнику ПДВ у порядку, встановленому ст. 42 Податкового кодексу, протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до пп. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 цього Кодексу. З наданих документів неможливо ідентифікувати та підтвердити проведення господарських операцій. Неподання таких пояснень / копії документів може стати причиною для прийняття Комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної. Не врахування вказаних обставин свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з 'ясування фактичних обставин даної справи, а судове рішення ґрунтується виключно на правовій позиції позивача без урахування доводів та пояснень, наданих представником відповідача. Враховуючи вищевикладене просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 р. по справі №820/1772/18. Прийняти постанову, якою відмовити у задоволені позивних вимог ТОВ " Констракшн груп Інтернешенл " у повному обсязі.

Від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції прийняв законне та вмотивоване рішення, що ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Від третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОЙЧЕ ШТИЛЬ" до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що третя особа заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі відповідача, вважає їх незаконними та необґрунтованими тобто такими, що не доведені належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також просить справу розглянути без участі третьої сторони за наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими , доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Констракшн груп Інтернешнл" в рамках здійснення власної господарської діяльності складено податкову накладну від 28.11.2017 №1 на покупця Товариство з обмеженою відповідальністю ДОЙЧЕ ШТІЛЬ.

За результатами обробки реєстрація вищенаведеної податкової накладної зупинена. Відповідно до квитанції від 07.12.2017, яка додана до матеріалів справи, податкову накладну прийнято, але її реєстрація відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України зупинена.

В зазначеній квитанції зазначено, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 41.00.10-00.00. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту в п.п.201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 № 567 та/або таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

07.12.2017 по податковій накладній №1 від 28.11.2017 позивачем до ДФС України відправлено повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено з поясненнями та копіями документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, що підтверджується відповідною квитанцією №1 від 07.12.2017.

Судом встановлено, що 13.12.2017 відповідачем прийнято рішення №403037/23462855 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо господарської операції, в межах якої виписано податкову накладну №1 від 28.11.2017, судами встановлено наступне.

08.12.2016 між ТОВ ДОЙЧЕ ШТІЛЬ (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Констракшн груп Інтернешнл" (далі підрядник) укладено договір підряду №35/12 (далі - Договір), згідно з умовами якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе виконання робіт по обєкту Нове будівництво багатоквартирного житлової будинку зі знесенням нежитлової будівлі лит. Б-А-1 по вул. Клочківській, 93 в м. Харкові, при дотриманні санітарних норм та норм пожежної безпеки. Згідно п. 1.2. цього договору, роботи виконуються механізмами і з матеріалів позивача.

Згідно п. 2.4. Договору, замовник зобовязаний забезпечити своєчасне фінансування робіт.

Згідно п. 4.1. Строк виконання робіт встановлюється календарним планом. Календарний план є додатком цього договору.

На виконання умов договору позивач має ліцензію 040065 серія АД від 06.06.2012 дійсну до 06.06.2017, а також ліцензію видану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 31.05.2017 № 23-Л з переліком видів робіт провадження господарської діяльності з будівництва обєктів 4-5 категорії складності.

Також позивачу на виконання умов договору розроблено проектно-технічну документацію будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Клочківській, 93 у м. Харкові, яка пройшла експертизу ДП Спеціалізована державна експертна організація центральна служба Української державної будівельної експертизи, про що отримано експертний звіт щодо розгляду проектної документації № 21-0922-16 згідно якого, зазначена документація розроблена з дотриманням вимог міцності, надійності та довговічності обєкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення.

Також позивач отримав дозвіл на виконання будівельних робіт від 03.02.2017 № ІУ 32.

Відповідно до п. 6.1. за згодою сторін, замовник може перерахувати аванс.

На виконання цього положення договору, ТОВ ДОЙЧЕ ШТІЛЬ перерахувало на розрахунковий рахунок позивача у безготівковій формі 390000,00 грн. доказом чого слугує платіжне доручення № 305 від 28.11.2017 та 180000,00 грн. доказом чого є платіжне доручення № 52 від 28.11.2017. В обох платіжних дорученнях призначення платежу є плата за будівництво на підставі договору № 35/12 від 08.12.2016. Виконуючи вимоги ст. 187 Податкового кодексу України позивач виготовив податкову накладну № 1 від 28.11.2017 та засобами електронного звязку направив її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що податкова накладна № 1 від 28.11.2017 складена у відповідності до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Зазначені документи надані суду позивачем при поданні позовної заяви.

Судом встановлено із наявних в матеріалах справи доказів, що реальність здійснення господарської операції підтверджується усіма необхідними документами. Дані цих документів податковим органом не спростовано.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Податковий кодекс України (далі ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету ОСОБА_1 України Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних № 1246 від 29.12.2010 (далі порядок № 1246) податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом ОСОБА_1 України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1,2 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567 (далі - Наказ № 567) оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр) здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування цим Критеріям (далі - Моніторинг).

Моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації, поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація врахована комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія ДФС).

Пунктом 6 Наказу № 567 передбачено, що моніторинг податкової накладної/ розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75 % загального такого залишку та відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна/ розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної/розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної/ розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна/ розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як вбачається з електронної квитанції, Державною фіскальною службою України зупинено реєстрацію податкової накладної позивача на підставі п.201.16 ПКУ: податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 41.00.10-00.00. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту в п.п. 201.16.1 п. 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 № 567 та/або таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

Зі змісту вказаної квитанції вбачається, що контролюючим органом не зазначено, які саме документи за переліком необхідно надати позивачу для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не відповідає вимогам підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України.

Як встановлено п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлення відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Колегія суддів зазначає, що податковий орган, зупиняючи реєстрацію податкової накладної за критерієм, передбаченим пп.1 п.6 Наказу № 567 повинен враховувати, що досліджена податкова накладна має відповідати наступним умовам:

- обсяг постачання перевищує в 1,5 раза залишок різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01.01.2017 в Реєстрі та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01.01.2017 в отриманих і зареєстрованих в Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75 % загального такого залишку;

- відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

- сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної/розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вищезазначеним умовам, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами.

Проте, контролюючий орган, надсилаючи квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної та вказуючи причини зупинення, обмежився лише загальним посиланням на невідповідність обсягів постачання без належного дослідження зазначених умов відповідно до критерію, передбаченого п.п. 1 п. 6 Наказу № 567, а саме: виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 41.00.10-00.00.

Доказів на підтвердження зазначених обставин ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції податковим органом не надано.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів зазначає, що такі дії податкового органу, як суб'єкта владних повноважень, не відповідають вимогам Податкового кодексу України та Наказу № 576, оскільки не є достатньо обґрунтованими, чіткими та передбачуваними для позивача, що позбавляє останнього знайти належну аргументацію та доказову базу спростування відповідності зупиненої податкової накладної критерію оцінки згідно п.п.1 п. 6 Наказу № 567.

З приводу тверджень представника відповідача, викладених в відзиві на адміністративний позов щодо не надання позивачем на розгляд комісії документів: про оплату при придбанні ТМЦ, доказів навантаження, розвантаження та зберігання ТМЦ, суд зазначає, що предмет господарської операції, з приводу якої позивачем направлено на реєстрацію податкову накладну № 1 від 28.11.2017, відповідно до умов договору підряду №35/12 від 08.12.2016 є виконання робіт по обєкту Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку зі знесенням нежитлової будівлі, що в свою чергу, не передбачає складання документів про придбання, розвантаження, навантаження та зберігання ТМЦ.

Крім того, слід зазначити, що обставини зупинення реєстрації обов'язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті в підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Суд наголошує, що абзацом 1 Постанови Кабінету ОСОБА_1 України Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації № 190 від 29.03.2017 р. (далі-Постанова № 190) встановлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови № 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування", або надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Проте, в оскаржуваному рішенні не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Колегією суддів встановлено, що позивачем на підтвердження реальності господарської операції з контрагентом та відповідності обсягів постачання, було направлено до контролюючого органу необхідні документи.

Суд зазначає, що Державною фіскальною службою України до позивача було встановлено критерії оцінки ступеня ризиків, проте комісією Державної фіскальної служби України не було враховано надані позивачем документи на усунення вказаних ризиків.

Водночас, колегія суддів зазначає, що зазначене рішення Державної фіскальної служби України не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є: надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

В рішенні Державної фіскальної служби України не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Крім того, оскаржувана відмова ДФС України не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

З огляду на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.

Доводи апелянта щодо надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або є недостатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду. Інших ж доводів щодо спростування висновків суду першої інстанції, окрім загального посилання на неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи, апеляційна скарга, на думку колегії суддів, не містить.

Слід зазначити, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

При цьому посилання податкового органу на те, що надані платником податку копії документів складені з порушенням законодавства та їх обсяг недостатній для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування без конкретного переліку таких документів є неправомірним, оскільки має бути чітким, зрозумілим, доступним, сформульованим у відповідності до вимог як Податкового кодексу України, так і Наказу Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567, яким затверджено вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така сукупність вимог до рішення комісії ДФС України має бути дотримана з тим, щоб платник податку зміг реалізувати своє право на захист від неправомірних дій податкового органу.

Отже, суд вважає, що оскаржуване рішення не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

При цьому суд зазначає, що оскільки до позивача було встановлено Критерії оцінки ступеня ризиків, Комісією не було враховано пояснення та документи позивача.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна / розрахунок коригування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.

Відповідачем не надано до суду доказів подання платником податку контролюючому органу копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Таким чином, відповідачем не доведено надання платником податку "копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої відмовлено, а тому є таким, що підлягає скасуванню.

Щодо посилання представника відповідача в відзиві на позовнузаяву на те, що позовна вимога про зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, не підлягає задоволенню, оскільки питання реєстрації податкових накладних в реєстрі є дискреційною функцією фіскального органу, колегія суддів зазначає наступне .

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов'язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету ОСОБА_1 Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_1 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що викладені вище критерії відповідачем не дотримані, що тягне за собою необхідність зобовязання вчинити дії.

У постанові від 16 вересня 2015 року (справа № 21-1465а15) Верховний Суд вказав, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог в цій частині що, водночас, з урахуванням наведеного, не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, а є способом відновлення порушеного права позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи те що в оскаржуваному рішенні не вказано які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, посилання посилання Державної фіскальної служби України на недостачу певних документів не відповідають вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Також колегія суддів зазначає, що 13.08.2018 р. до Харківського апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Державної фіскальної служби України про повернення надмірно сплаченого судового збору, в якій відповідач зазначає, що ДФС України платіжним дорученням від 26.07.2018 № 1624 сплачено судовий збір в розмірі 12 825,00 грн., за подання апеляційної скарги ДФС України у справі № 820/1772/18, замість необхідного судового збору в сумі 1762,00 грн. На підставі ст. ст. 44, 132, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.2 ст.7 Закону України Про судовий збір Державна фіскальна служба України просити суд повернути ДФС надмірно сплачений судовий збір у розмірі 10 182 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення № 1624 від 26.07.2018 на рахунок Державної фіскальної служби України

Колегія суддів розглянувши дане клопотання, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання Головного управління ДФС у Полтавській області підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Ухвалою судді Харківського апеляційного адміністративного суду 27.07.2018р. надано Державній фіскальній службі України строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом направлення до суду оригіналу документу про сплату судового збору на суму 2643, 00 грн.

Колегія суддів зазначає, відповідно до наданого відповідачем платіжного доручення № 1624 від 26.07.2018р. встановлено, що ДФС України сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 12825,00 грн. на реквізити отримувач УДКСУ у Основянському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, призначення платежу : 101;39292197; 3507010; 2800; судовий збір (Харківсий апеляц.адм.суд) код 34331173, ;Ухвала у спр. № 820/1772/18 від 14.06.18 за поз. ТОВ " Констракшн груп Інтернешнл " .

Отже, судовий збір сплачено за місцем розгляду справи, а згідно виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України 01.08.2018 року.

Враховуючи, що ДФС України сплачено судовий збір більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі переплаченої суми 10 182 грн підлягає поверненню платнику.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання ДФС України та повернення надмірно сплаченої суми судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по справі № 820/1772/18 у розмірі 10 182 грн грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 1624 від 26.07.2018р., оригінал якого знаходяться в матеріалах адміністративної справи № 820/1772/18.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321, 316, 322, 325, 326, 308, 246,? Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 по справі № 820/1772/18 залишити без змін.

Клопотання Державної фіскальної служби України про повернення надмірно сплаченого судового збору - задовольнити.

Повернути Державній фіскальній службі України надмірно сплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі у розмірі 10 182 грн грн. на рахунок - 1011, отримувач УДКСУ у Основянському районі м. Харкова, код ЄДРПОУ - 37999628, банк - ГУДКСУ у Харківській області, код банку (МФО) 851011 згідно платіжного доручення № 1624 від 26.07.2018р.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 22.10.2018.