Справа № 809/1410/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

22 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/986/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -ОСОБА_1
суддів -ОСОБА_2
ОСОБА_3

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року у справі № 809/1410/17 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з пропуском скаржником строку на апеляційне оскарження та надано десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строку.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 925 вручено скаржнику 22 вересня 2018 року.

17 жовтня 2018 року вказану справу разом із апеляційною скаргою зареєстровано у Восьмому апеляційному адміністративного суду у звязку з їх передачею відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України як визначеному частиною шостою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суду, якому передаються справи Львівського апеляційного адміністративного суду, що ліквідований згідно з Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 455/2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах».

За результатами автоматизованого розподілу дану справу передано на розгляд колегії суддів: суддя-доповідач ОСОБА_1, судді Гуляк В. В., Коваль Р. Й.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

На виконання вимог вказаної ухвали у встановлений судом строк, скаржником подано до суду заяву про усунення недоліків, яка обґрунтована посиланнями на частину 1 статті 2, статтю 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та наявність сумлінності, які полягають в чіткому дотриманні порядку оскарження рішення та помилковим направленням копії, а не оригіналу квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги та не може бути підставою для позбавлення права на апеляцію.

Суд ознайомившись з доводами заяви скаржника приходить висновку про її необгрунтованість та невідповідність обставин справи з огляду на наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року у відкритому судовому засіданні за участі позивача ОСОБА_4 та представника позивача ОСОБА_5 проголошено вступну та резолютивну частину рішення та вказано про складення рішення в повному обсязі 29.01.2018 року.

30.01.2018 року рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду направлено на адресу позивача та ним отримано 02.02.2018, що підтверджує наявність в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (аркуш справи 110).

ОСОБА_4 20.02.2018 року первинно подано апеляційну скаргу у цій справі.

Ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2018 року у справі № 809/1410/17 апеляційне провадження № 876/1999/18 апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та на надано строк на усунення недоліків через відсутність додатків до апеляційної скарги квитанції про оплату судового збору на суму 960 грн. та копії апеляційної скарги із додатками для відповідача, а 03.04.2018 скаржник подав до апеляційного суду квитанцію про оплату судового збору в сумі 195 грн., та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2018 року апеляційну скаргу повернуто, оскільки не усунуто недоліків апеляційної скарги.

Зазначена ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2018 надійшла на адресу скаржника 21.04.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (аркуш справи 145).

Повторно ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу лише 21 серпня 2018 року.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п'ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Суд зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Поряд з цим, суд переконаний в тому, що скаржник, у випадку повернення первісної апеляційної скарги, повинен вживати невідкладних заходів щодо усунення недоліків, які стали причиною повернення останньої.

Суд вважає за необхідне вказати на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_6 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні Європейського суду з справ людини у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначає, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Вивчаючи матеріали справи, суд також встановив, що скаржнику було надано достатньо часу для усунення недоліків апеляційної скарги під час первинного оскарження судового рішення, однак такий не виконав в повному обсязі вимог ухвали судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2018 року, відтак на усунення недоліків не спромігся, а подане клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2018 року про перебування позивача за кордоном з 13.03.2018 року по 04.06.2018 року не свідчить про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Суд також наголошує на значному розриві в часі між первинним та повторним поданням апеляційної скарги. Зокрема, з моменту постановлення ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги (13 квітня 2018 року) до поданням апеляційної скарги вдруге (21 серпня 2018 року).

Скаржник міг звернутися з апеляційною скаргою у вказаний період, але своїм правом не скористався.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відтак, суд вважає причини пропуску строку на подання апеляційної скарги, зазначені особою, яка подала апеляційну скаргу, непереконливими та неповажними.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви скаржника про усунення недоліків.

Вказане підтверджується в ухвалах Верховного Суду від 17.05.2018 року у справі №725/3410/17 (провадження №К/9901/50197/18) та від 11.09.2018 року у справі №826/3175/17 (провадження №К/9901/60882/18).

Відповідно до положень частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).

Враховуючи те, що особою, яка подала апеляційну скаргу, у встановлений суддею-доповідачем строк подано заяву про усунення недоліків, яка на думку суду є необґрунтована, а тому суд вважає, що вказані підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року у справі № 809/1410/17 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконним та скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3