Справа № 813/6883/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2018 року

Київ

справа №813/6883/13-а

адміністративне провадження №К/9901/26004/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Потабенко В.А. від 17 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Бруновської Н.В., суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М. від 18 листопада 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Бориславський завод «Рема» до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Бориславський завод «Рема» (далі - позивач/Товариство) звернулось до суду з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач/Інспекція), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Дрогобицької об'єднаної Державної податкової інспекції Державної податкової служби у Львівській області від 05 червня 2013 року №, №.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій по придбанню ПАТ «Бориславський завод «Рема» товару у ТОВ «НВФ «Базальтові технології», ТОВ «Мегаполіс Техбуд» та ТОВ «Шоковіта» спростовуються належними первинними документами, недоліків у яких та відсутності необхідних реквізитів Інспекцією під час проведення перевірки не виявлено.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Дрогобицької об'єднаної Державної податкової інспекції Державної податкової служби у Львівській області від 05 червня 2013 року №, №.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що відповідач не довів правомірність оспорюваних рішень, а відтак, позивач мав право на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість від здійснення господарських операцій з його контрагентами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Пасічник С.С., суддів Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Бориславський завод «Рема» з питань дотримання вимог податкового законодавства по операціях щодо придбання у ТОВ «НВФ «Базальтові технології» за березень 2012 року, ТОВ «Мегаполіс Техбуд» за липень, вересень 2012 року та ТОВ «Шоковіта» за жовтень 2012 року товарів (робіт, послуг) та використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності вказаного платника податків відповідачем складено акт від 18 травня 2013 року №194/2230/14310460, яким встановлено порушення: - пункту 138.2, підпункту 138.8.5 пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 21 182, 00 грн., в тому числі за 2 квартал 2012 року у сумі 4 677, 00 грн., за 3 квартал 2012 року у сумі 15 816, 00 грн., за 4 квартал у сумі 689, 00 грн.; - пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 15 720, 00 грн., у тому числі за липень 2012 року в сумі 3 935, 00 грн., за серпень 2012 року в сумі 3 308, 00 грн., за вересень 2012 року в сумі 7 820, 00 грн., за жовтень 2012 року в сумі 657, 00 грн.

Висновки відповідача ґрунтуються на тому, що господарські операції між позивачем та його контрагентами ТОВ «НВФ «Базальтові технології», ТОВ «Мегаполіс Техбуд» та ТОВ «Шоковіта» не мають документального підтвердження, оскільки під час перевірки не представлено актів приймання-передачі товару, не надано документів, що підтверджують транспортування та фактичне отримання відповідальними особами позивача товарно-матеріальних цінностей, сертифікатів якості та паспортів відповідності на товар. Крім того, під час проведення перевірки податковим органом взято до уваги дані результатів податкового контролю контрагентів у вигляді акта Ірпінської ОДПІ Київської області ДПС від 15 листопада 2012 року №275/22-4/36170273 «Про неможливість проведення зустрічної перевірки ТОВ «НВФ «Базальтові технології» щодо підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ «Рімнус Маркет» за період березень 2012 року», акта ДПІ у Солом'янському районі м.Києва ДПС від 19 грудня 2012 року №1372/22-817/37740539 «Про неможливість проведення зустрічної перевірки ТОВ «Магаполіс Техбуд» щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ «Експерт Консалт Групп» за липень, вересень 2012 року, ТОВ «Транс Ліберо» та ПП «БВФ» за вересень 2012 року», акта ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ДПС від 21 грудня 2012 року №7206/229/33421689 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «Шоковіта» під час здійснення господарських відносин з БПП «СУРА» за період вересень 2011 року, ТОВ «КОМПАНІЯ «ХІМАГРОСЕРВІС» за період листопад 2011 року», якими, як зазначено в останніх, не підтверджено задекларовані цими суб'єктами господарювання зобов'язання.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 05 червня 2013 року: - №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток» на загальну суму 31 773, 00 грн., з яких 21 182, 00 грн. - за основним платежем та 10 591, 00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; - №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 23 580, 00 грн., з яких 15 720, 00 грн. - за основним платежем та 7 860, 00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як встановлено судами, 10 січня 2012 року між ПАТ «Бориславський завод «Рема» (покупець) та ТОВ «НВФ «Базальтові технології» (постачальник) укладено договір поставки №1, згідно із яким постачальник зобов'язується поставити, а покупець отримати та оплатити продукцію: мати звукопоглинаючі БЗМ 120 на загальну суму 147 000, 00 грн. з ПДВ. Поставка продукції здійснюється на умовах франко-склад постачальника.

На оплату товару Товариством з обмеженою відповідальністю «НВФ «Базальтові технології» виписано рахунок-фактуру від 12 березня 2012 року №6 на загальну суму 26 724, 60 грн. з ПДВ.

Відповідно до банківських виписок по рахунку вартість товару оплачена згідно із платіжними дорученнями №591 від 13 березня 2012 року в сумі 13 362, 30 грн.; №682 від 21 березня 2012 року в сумі 8 362, 30 грн. та №748 від 28 березня 2012 року в сумі 5 000, 00 грн.

Для отримання товару позивачем видані довіреність №246 від 16 березня 2012 року на водія ОСОБА_5 та наказ про відрядження №29-В від 16 березня 2012 року, посвідчення про відрядження №74.

Транспортування товарно-матеріальних цінностей власним автотранспортом позивача підтверджується подорожнім листом №000215 з 18.03 - 23.03.2012 року.

Товар отримано позивачем згідно із видатковою накладною від 22 березня 2012 року №6. Постачальником виписано податкові накладні від 13 березня 2012 року №2, від 21 березня 2012 року №3 та від 28 березня 2012 року №5.

Згідно із прибутковим ордером №148 від 22 березня 2012 року товар поміщено на склад №73. В березні по лімітно-забірній картці придбаний товар переміщено зі складу №73 на 03 цех для здійснення виробництва та у квітні 2012 року списано по виробничому звіту і здано на склад готової продукції згідно із приймально-здавальним актом №12.03.52 як пристрій ПОП-10М в кількості 1 шт., який в подальшому був реалізований на МПП «Галсервіс» (накладна від 18 квітня 2012 року №76, довіреність від 18 квітня 2012 року №01, податкова накладна від 18 квітня 2012 року №14).

Також 04 квітня 2012 року між ПАТ «Бориславський завод «Рема» (покупець) та ТОВ «Мегаполіс Техбуд» (постачальник) укладено договір поставки №77, згідно із яким постачальник зобов'язується поставити, а покупець отримати та оплатити продукцію: мати звукопоглинаючі БЗМ 120 на загальну суму 294 000, 00 грн. з ПДВ. Поставка продукції здійснюється на умовах франко-склад постачальника.

Від ТОВ «Мегаполіс Техбуд» відбулося дві поставки товару.

На оплату товару по першій поставці постачальником виписано рахунок-фактуру від 18 липня 2012 року №100, а саме: мати звукопоглинаючі БМЗ-120 на суму 23 608, 20 грн. з ПДВ, оплату якого здійснено відповідно до платіжних доручень №1786 від 27 липня 2012 року в сумі 11 804, 10 грн. та №1932 від 13 серпня 2012 року в сумі 11 804, 10 грн.

Товар отримано згідно із видатковою накладною №106 від 26 липня 2012 року представником позивача Нащочичем Я.Д на підставі довіреності від 23 липня 2012 року №661. Постачальником виписано податкову накладну від 26 липня 2012 року №243.

Згідно із прибутковим ордером від 26 липня 2012 року №378 року товар поміщено на склад №73 та у серпні 2012 року по лімітно-забірній картці переміщено з складу 73 в 03 цех, де у серпні 2012 року було списано по виробничому звіту і здано на склад готової продукції як пристрій ПОП-10М в кількості 1 шт. згідно із приймально-здавальним актом №12.03.104 та реалізовано 18 вересня 2012 року ТОВ «Капромбуд» (накладна від 18 вересня №195, довіреність №9 від 18 вересня 2012 року, податкова накладна від 18 вересня 2012 року №12).

По другій поставці постачальником виписано рахунок-фактуру №110 від 21 серпня 2012 року, а саме: мати звукопоглинаючі БМЗ-120 на суму 39 690, 00 грн. з ПДВ, який оплачено згідно із платіжними дорученнями від 23 серпня 2012 року №2025 в сумі 19 845, 00 грн., від 06 вересня 2013 року №2133 в сумі 13 538, 70 грн. та від 02 жовтня 2012 року №2323 в сумі 13 538, 70 грн.

Для отримання товару виписано довіреність №803 від 07 вересня 2012 року на водія ОСОБА_5, видані наказ про його відрядження №100-В від 07 вересня 2012 року, посвідчення про відрядження №224.

Товар позивачем отримано згідно із видатковою накладною №115 від 07 вересня 2012 року. Постачальником виписано податкові накладні від 06 вересня 2012 року №276 та від 07 вересня 2012 року №278.

Згідно із прибутковим ордером від 07 вересня 2012 року №447 товар поміщено на склад №73 та у вересні 2012 року по лімітно-забірні карті переміщено з складу №73 в 03 цех, де його було списано по виробничому звіту і здано на склад готової продукції як пристрій ПОП-10М в кількості 1 шт. згідно із приймально-здавальним актом №12.03.104. та в подальшому реалізовано ТОВ «Капромбуд» (накладна від 18 вересня 2012 року №195, довіреність №9 від 18 вересня 2012 року, податкова накладна від 18 вересня 2012 року №12).

17 вересня 2012 року між ПАТ «Бориславський завод «Рема» (покупець) та ТОВ «Шоковіта» (продавець) укладено договір поставки №17019, згідно із яким постачальник передав, а покупець прийняв бронзу браж д. 40 мм в кількості 26 кг. та фторопласт д. 20 мм в кількості 5 кг.

На оплату поставки бронзи браж д. 40 мм в кількості 26 кг. постачальником виписано рахунок-фактуру від 17 вересня 2012 року №170901 на загальну суму 2 691, 00 грн. з ПДВ, який було оплачено платіжним дорученням від 05 жовтня 2012 року №2366 на суму 2 691, 00 грн.

Товар отримано згідно із видатковою накладною від 08 жовтня 2012 року №408. Постачальником виписано податкову накладну від 08 жовтня 2012 року №408.

Згідно із прибутковим ордером від 08 жовтня 2012 року №270 товар поміщено на склад №71 та у жовтні 2012 року згідно із лімітно-забірною картою переміщено зі складу у 03 цех. Товар списаний по виробничому звіті і зданий на склад готової продукції як втулка 610-330202 в кількості 9 шт. згідно із приймально-здавальним актом №12.03.122 та в подальшому реалізований 31 жовтня 2012 року по накладній №220 ПАТ «Укрнафта» (довіреність від 30 жовтня 2012 року АХ №3642, податкова накладна від 31 жовтня 2012 року №16.

На оплату поставки фторопласт д. 20 мм в кількості 5 кг постачальником виписано рахунок-фактуру від 11 жовтня 2012 року №111001 на загальну суму 1 249, 98 грн. з ПДВ, який оплачено згідно із платіжним дорученням від 12 жовтня 2012 року №2434.

Товар отримано згідно із видатковою накладною від 15 жовтня 2012 року №805. Постачальником виписано податкову накладну від 15 жовтня 2012 року №805.

Перевезення товару здійснювалося експрес-доставкою ТОВ «Ін-Тайм» 15 жовтня 2012 року, що підтверджується декларацією про прийняття вантажу.

Згідно із прибутковим ордером від 15 жовтня 2012 року №504 товар поміщено на склад №73 та у жовтні 2012 року згідно лімітно-забірної карти переміщено зі складу у 03 цех. Товар списаний по виробничому звіті і зданий на склад готової продукції як наконечник свічки СН 424 в кількості 360 шт. згідно із приймально-здавальним актом №12.03.121 та в подальшому реалізований ПАТ «Укрнафта» (накладна від 26 жовтня 2012 року №215, довіреність від 25 жовтня 2012 року АХ № 3592, податкова накладна від 26 жовтня 2012 року №14).

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Наведені у касаційній скарзі доводи відповідача дублюють аргументи акта перевірки, заперечень на позовну заяву та апеляційної скарги.

10. У запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін. При цьому зазначає, що касаційна скарга не містить доводів на спростування висновків судів першої та апеляційної інстанцій. Водночас суди надали належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та прийняли законні і обґрунтовані рішення.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Податковий кодекс України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

11.2. Пункт 138.2 статті 138.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

11.3. Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

11.4. Пункт 198.1 статті 198.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

11.5. Пункт 198.2 статті 198.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

11.6. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

11.7. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

12. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

12.1. Стаття 1.

12.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

12.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

12.2. Частина перша статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування сум витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

14. Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: непов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

15. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

16. Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вирішення спору судом першої інстанції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

17. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов'язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15 грудня 2017 року), в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

18. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

19. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо заниження податкових зобов'язань. Зокрема судами досліджено первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України є підставою для податкового обліку та містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення, зокрема й обставини щодо перевезення товару та осіб, які його отримували на підставі виданих позивачем довіреностей.

Так, встановлено, що ПАТ «Бориславський завод «Рема» відповідно до укладених договорів з ТОВ «НВФ «Базальтові технології», ТОВ «Мегаполіс Техбуд» та ТОВ «Шоковіта» через своїх працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6 власним автотранспортом здійснював транспортування товару, тому товарно-транспортні накладні не оформлювалися.

20. Касаційний суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем - суб'єктом владних повноважень, на якого положеннями частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в ході розгляду справи не надано будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування відповідних податкових вигод.

21. Верховний суд також вважає безпідставними і доводи контролюючого органу про відсутність актів приймання товару, оскільки при передачі товару складені видаткові накладні, які, у даному випадку, є достатніми первинними документами, що підтверджують факт його поставки.

22. Доводи відповідача про нереальність господарських операцій з посиланням на акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача не заслуговують на увагу, оскільки такі акти лише констатують певні обставини, пов'язані з встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових (уповноважених) осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), та не можуть нівелювати право позивача на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та формування витрат, виходячи з того, що вони не містять об'єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, а також аналізу первинних документів.

23. Також безпідставними є посилання відповідача на результати податкового контролю контрагента позивача у вигляді акта перевірки, з урахуванням яких він дійшов висновків про відсутність у нього виробничих та технічних можливостей щодо поставки товару, оскільки донарахування грошових зобов'язань має здійснюватися на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, та не може ґрунтуватися лише на актах перевірок контрагентів з третіми особами.

24. Не заслуговують на увагу і доводи контролюючого органу на ненадання позивачем документів щодо якості придбаного товару, оскільки сертифікаційні документи на товар, які, в свою чергу, не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції; сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

26. Враховуючи встановлені обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності беззаперечно свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

27. У ході розгляду справи платником податків з огляду на приписи процесуального закону, що діяв на момент прийняття оскаржуваного рішення, підтверджено належними та допустимими доказами правомірність формування витрат та податкового кредиту за реально вчиненими господарськими операціями.

28. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

29. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

30. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі №813/6883/13-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду