Справа № 308/11695/18
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ужгородський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2018 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Бенца К.К.,
при секретарі судового засідання Вереш А.В.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
перекладача Ахмад Хассан
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до громадянина Ісламської Республіки Пакистан, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,-
В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, 89501, Закарпатська область, м. Чоп, вул. Головна, буд. 55а, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із адміністративним позовом до громадянина Ісламської Республіки Пакистан, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Позов мотивує тим, що відповідач 12.10.2018 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Ужгород», на напрямку 265 прикордонного знаку, при спробі незаконно перетнути державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні. В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. На підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України, однак таке рішення відповідач виконати не в змозі, оскільки на момент подачі адміністративного позову про примусове видворення в нього відсутні документи, що надають право на перетин державного кордону.
Зазначає, що враховуючи вищевикладене встановлені наступні обставини справи, зокрема: відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців, що виразилося у спробі незаконного перетину державного кордону з України в Словаччину, на території України знаходиться незаконно , втратив будь-які законні підстави перебувати на території України.
З посиланням на викладене, приписи ч. 2 ст. 29 Конституції України, згідно з якою визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановленому законом, на приписи ч. 4 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», позивач просить суд затримати громадянина Ісламської Республіки Пакистан, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові.
Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив. Вказав, що мав намір потрапити нелегально в Словаччину.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач громадянин Ісламської Республіки Пакистан, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.10.2018 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Ужгород», на напрямку 265 прикордонного знаку, при спробі незаконно перетнути державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку.
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні та у подальшому його було затримано у відповідності до вимог ст. 263 КУпАП.
Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне затримання відповідача від 12.10.2018 року, а також даними протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 12.10.2018 року.
Про затримання відповідача Чопським прикордонним загоном Західного регіонального управління ДПС України було повідомлено Надзвичайного та повноважного посла Ісламської Республіки Пакистан в Україні , що підтверджується відповідним листом від 13.10.2018 року за № 81/1623.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурою видворення іноземця чи особи без громадянства.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Оскільки приписи ст. 289 КАС України є спеціальними по відношенню до норми ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше ніж вказаний Закон, тому в розглядуваному випадку вони користуються пріоритетом у застосуванні.
Згідно з положеннями ч. ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
У даному випадку фактичні обставини справи розцінюються судом як такі, що унеможливлюють ідентифікацію іноземця чи особу без громадянства, оскільки позивач на відповідний запит не отримав інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Крім того, доказів здійснення позивачем процедури видворення відповідача судом не здобуто, натомість, органом охорони державного кордону проводиться процедура ідентифікації відповідача, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, за відсутності в останнього документа, що дає право на виїзд з України, а також за неможливості ідентифікації іноземця або особи без громадянства.
Разом з тим, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання визначення країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.
Таким чином, враховуючи наявність умов, за яких неможливо забезпечити ідентифікацію відповідача, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення та відповідача слід затримати з метою забезпечення ідентифікації на строк до шести місяців.
Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, АДРЕСА_2 до громадянина Ісламської Республіки Пакистан, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України задовольнити.
Затримати громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації на строк до шести місяців , починаючи з часу фактичного затримання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Дата складання повного судового рішення 17.10.2018 року

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду К.К. Бенца