Справа № 804/3863/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2018 року Справа № 804/3863/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участі: секретаря судового засідання Бутенко П.В.,
представника позивача - Кульбака С.О.,
представника відповідача - Коган Р.В.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкубаційна станція» про часткове зупинення виробництва,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкубаційна станція» (далі - Товариство) про часткове зупинення виробництва (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється провадження діяльності підприємства з вирощування свійської птиці без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планової діяльності відповідача до повного усунення порушення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній у задоволенні позову просить відмовити, оскільки Товариство почало провадити свою діяльність до прийняття Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», окрім цього, приписи вказаного Закону передбачають встановлення обов'язку з проведення оцінки впливу на етапі проекту господарської діяльності, тобто, до почату функціонування відповідного підприємства. Також посилається на відсутність відповідних доказів з боку позивача, що б підтверджували обставини того, що господарська діяльність взагалі підлягає оцінці впливу, оскільки основний вид діяльності Товариства за КВЕД (01.47) «Розведення свійської птиці» включає у себе, у тому числі: діяльності інкубаторних станцій з вирощування свійської птиці, яка в свою чергу відсутня у виключному переліку діяльностей, що підлягають такій оцінці (стаття 3 Закону України «Про оцінку впливу». Крім того вказує на відсутність у позивача відповідних повноважень, щоб надавали йому право на звернення до суду з цим позовом.
У судовому засіданні представники учасників справи підтримали свої правові позиції і надали суду пояснення аналогічні тим, що викладені у заявах по суті.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що Товариство здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 429575 від 05.06.2000 року, основний вид діяльності Товариства за КВЕД (01.47) - «Розведення свійської птиці».
У період з 27.02.2018 року по 28.02.2018 року на підставі наказу від 09.02.2018 № 70-П, направлення на перевірку від 09.02.2018 року № 4-1077-10-3, позивачем проведено позапланову перевірку Товариства за результатами якої складено акт додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 51/10-7/18.
Відповідно до відомостей Акту, серед іншого встановлено порушення Товариством: ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» в частині провадження планової діяльності, визначеної частинами 2 і 3 цього ж Закону без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планової діяльності; ст. 20-2, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» в частині не надання матеріалів оцінки впливу на довкілля щодо провадження планової діяльності.
При вирішенні спору суд виходить з того, що з 05.05.2017 року, дня офіційного опублікування, набрало чинності «Положення про Державну екологічну інспекцію України», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275 (далі Положення №275).
Відповідно до Положення №275 Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Пунктом 7 Положення №275 встановлено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Положення №275 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов'язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).
Підпунктами 10 та 11 пункту 6 Положення №275 встановлено, що Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право:
- проводити перевірку стану організації та здійснення виробничого контролю за дотриманням суб'єктами господарювання нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин, за здійсненням інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин із стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок, за дотриманням установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води об'єктів у контрольних створах і перевірку дотримання правил визначення якості вод;
- проводити лабораторний аналіз стану забруднення земель, у тому числі радіоактивний, у зонах безпосереднього впливу викидів і скидів підприємствами забруднюючих речовин, а також у разі виникнення аварій та надзвичайних ситуацій.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №166-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади», яке набрало чинності через два місяці з дня його опублікування в газеті «Урядовий кур'єр» від 21.03.2017 року №53, тобто 21.05.2017 року, скасований як такий, що не відповідає Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» «Порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства», затверджений наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року №464 (далі Порядок №464), яким був врегульований порядок видачі та форма припису, що виносяться органом Держекоінспекції відповідно до статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Вказаним розпорядженням від 10 березня 2017 року N 166-р також скасовано, як такий, що втратив актуальність та встановлює регуляторні бар'єри, наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 02.10.2012 року №483 «Про затвердження уніфікованих форм актів перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містять перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», яким, зокрема, була встановлена та затверджена форма акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V (далі Закон №877-V).
Відповідно до статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно частин 1 та 6 статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості, зокрема, як дату складення акта.
Вимога до наявності номеру акта обумовлена вимогами статті 4-1 Закону №877-V, який передбачає внесення до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) відомостей про результати здійсненого заходу державного нагляду (контролю) із зазначенням номера акта щодо виявлення або відсутності порушень законодавства, посилання на відповідні вимоги законодавства у разі виявлення порушень.
Згідно частини 15 Закону №877-V при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.
В даному випадку відповідачем проведено захід нагляду (контролю), за результатами якого складено акт без дати, за формою, яка втратила статус уніфікованої.
Відповідно до статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Суд зазначає, що акт, як доказ виявлених порушень, хоч і складений із порушенням встановленої форми та не містить дати, однак, він одержаний у встановлений законом спосіб шляхом проведення перевірки, на підставі пред'явленого наказу та направлень, а тому на переконання суду є належним доказом у справі.
Частиною 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Приписами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач є належним органом, якому законодавством надано право звертатися до суду з позовами про застосування заходів реагування щодо повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг відповідним суб'єктом господарювання.
Щодо виявлених під час перевірки порушень суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017року №2059-VIII (далі Закон №2059-VIII), оцінка впливу на довкілля здійснюється з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, з урахуванням стану довкілля в місці, де планується провадити плановану діяльність, екологічних ризиків і прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу (прямого та опосередкованого) на довкілля, у тому числі з урахуванням впливу наявних об'єктів, планованої діяльності та об'єктів, щодо яких отримано рішення про провадження планованої діяльності або розглядається питання про прийняття таких рішень.
Пунктом 19 частини 2 статті 3 Закону №2059-VIII передбачено, що перша категорія видів планованої діяльності та об'єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, включає: потужності для інтенсивного вирощування птиці (60 тисяч місць і більше), у тому числі бройлерів (85 тисяч місць і більше), свиней (3 тисячі місць для свиней понад 30 кілограмів або 900 місць для свиноматок).
Пунктом ж 2 частини 3 цієї статі передбачено, що друга категорія видів планованої діяльності та об'єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, включає, у тому числі: потужності для вирощування: птиці (40 тисяч місць і більше).
В силу приписів частини 1 статті 3 Закону №2059-VIII, здійснення оцінки впливу на довкілля є обов'язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
Забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності (частина 4 статті 3 Закону №2059-VIII).
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №2059-VIII, висновок з оцінки впливу на довкілля є обов'язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п'ятій цієї статті, є обов'язковими. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.
У частині 1 статті 16 Закону №2059-VIII визначено, що діяльність суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, що провадиться з порушенням законодавства про оцінку впливу на довкілля, може бути: 1) тимчасово заборонена (зупинена) - до виконання встановлених у висновку з оцінки впливу на довкілля екологічних умов зупиняється експлуатація підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання; 2) припинена - повністю припиняється експлуатація підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання.
Згідно із частиною 3 статті 16 Закону №2059-VIII, підставою для припинення діяльності підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання є провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планованої діяльності або систематичні порушення у сфері оцінки впливу на довкілля, що не можуть бути усунені з технічних, економічних або інших причин.
Згідно з ст. 17 цього ж Закону, висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.
Тобто, обов'язковій оцінці впливу на довкілля підлягає діяльність суб'єктів господарювання, у тому числі: у сфері сільського господарства, що включає у собі потужності для інтенсивного вирощування птиці (60 тисяч місць і більше), у тому числі бройлерів (85 тисяч місць і більше); потужності для вирощування: птиці (40 тисяч місць і більше).
У разі відсутності такого рішення, діяльність суб'єктів господарювання незалежно від форми власності може бути тимчасового заборонена або припинена.
Слід зазначити, що застосування таких заходів може мати місце у тому випадку, якщо суб'єкт господарювання проводить поточну діяльність за наявності відповідних потужностей, у тому числі: для вирощування птиці без оцінки впливу та/або без висновку державної екологічної експертизи, одержаного до введення в дію Закону №2059-VIII.
Натомість позивачем, під час судового розгляду справи не доведено і не підтверджено відповідними доказами використання відповідачем вищевказаних потужностей, а лише обмежився одними посиланнями в Акті на те, що Товариством експлуатується дизель генератор - 1 од., інкубатори висиджування - 9 од. інкубатори виводжування - 4 од. Фактично, висновки позивача обґрунтовані посиланнями на основний вид діяльності Товариства - «Розведення свійської птиці».
Разом з цим, згідно листа Дніпропетровської асоціації інкубаторно-птахівничих підприємств від 07.09.2018 року, такий вид діяльності включає в себе декілька підкласів, зокрема:
- розведення та вирощування свійської птиці: курей, індиків, качок тощо;
- одержування яєць свійської птиці;
- діяльності інкубаторних станцій з вирощування свійської птиці.
При цьому, для інкубації інкубаційного яйця сільськогосподарської птиці необхідно таке обладнання: інкубаційні і вивідні шафи, які забезпечені лотками для розміщення інкубаційного яйця.
З наданих Товариством доказів у їх сукупності вбачається, що діяльність останнього направлена саме на інкубацію інкубаційного яйця сільськогосподарської птиці, зворотнього під час проведення перевірки і під час розгляду справи позивачем не надано, що у свою чергу вказує на те, що діяльність відповідача не вважається діяльністю щодо вирощування сільськогосподарської (свійської) птиці.
За таких обставин, позивачем не доведено, що поточна діяльність Товариства спрямована на розведення та вирощування свійської птиці, що у свою чергу передбачало у нього обов'язку зі здійснення оцінки впливу на довкілля та отримання відповідного рішення.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, і як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову.
Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позову Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 25.09.2018 року.

Суддя Л.Є. Букіна