Справа № 826/17150/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 жовтня 2018 року № 826/17150/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного

управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення

учасники справи: позивача - ОСОБА_2;

відповідача - Кульков В.С.,

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2016 року до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_1.) на розгляд суду надійшов адміністративний позов б/н від 02.11.2016 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Шевченківському районі), у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № від 24.10.2016 про застосування фінансових санкцій, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення ДПІ у Шевченківському районі винесено на підставі Акту фактичної перевірки від 07.10.2016 № 0222/26/59/40/ (по тексту - Акт перевірки), згідно висновку якого встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії. Такі висновки відповідача зроблені лише на підставі листа Головного управління ДФС у м. Києві (в рішенні - ГУ ДФС у м. Києві), в якому зазначено, що в ході перевірки іншого суб'єкта господарювання встановлено факт роздрібної торгівлі пива ФОП ОСОБА_1 без наявності ліцензії. Відповідачем не встановлено, хто проводив реалізацію продукції, яка зазначена в Акті перевірки, чи була це наймана особа (працівник), якщо так то в яких трудових відносинах вона перебуває з позивачем, чи це був сам позивач. Відповідач посилається на чек, яким підтверджується факт продажу такої продукції, однак позивачу копію чека для огляду не надано. Зважаючи на це, є всі підстави вважати, що висновки перевірки та оформлення її результатів є надуманими та не підтверджуються належними доказами.

У запереченнях на позов відповідач вказує, що ГУ ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку магазину, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 32/22, де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 Перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії, що є порушенням ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». За результатами перевірки складено Акт перевірки, на підставі якого ДПІ у Шевченківському районі м. Києва винесено податкове повідомлення-рішення від 24.10.2016 № .

У додаткових поясненнях представник позивача зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не здійснює свою діяльність за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 32/22. Позивач в оренду дане приміщення не брав, жодного відношення до магазину «Великий Віз» не має та алкогольними напоями не торгує. Позивач здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1, а видом його діяльності є консультування з питань комерційної діяльності й керування (КВЕД 70.22) і будь-якого відношення до роздрібної торгівлі алкогольними напоями немає. Крім того, в Акті перевірки зазначено, що перевірка розпочалась 29.09.2016 та тривала до 07.10.2016, натомість згідно відомостей закордонного паспорта позивача, останній у період з 21.09.2016 по 03.10.2016 перебував за кордоном, тому не фізично не міг бути присутнім при проведенні перевірки до 03.10.2016 включно. Факт нездійснення ФОП ОСОБА_1 роздрібної торгівлі за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 32/22 підтверджується постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 30.01.2017 у справі № 760/17544/16-п та постановою Київського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 у справі № 810/3247/16. Встановлені цими судовими рішеннями обставини спростовують висновки, викладені в Акті перевірки, та підтверджують протиправність оскаржуваного рішення.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 (суддя Літвінова А.В.) відкрито провадження у даній адміністративній справі; закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 11.10.2017 № 7223 справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2017 (суддя Пащенко К.С.) прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду на 23.01.2018.

У судовому засіданні 23.01.2017 оголошено перерву до 27.02.2018.

У судове засідання 27.02.2018 з'явилися представники позивача та відповідача, подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи клопотання представників сторін про розгляд справи за їх відсутності за наявними у справі доказами, адміністративна справа, відповідно до ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (в рішенні - КАС України), розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що у період з 29.09.2016 по 07.10.2016 ГУ ДФС у м. Києві здійснено фактичну перевірку магазину за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 32/22, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1.

За результатами проведення перевірки складено Акт перевірки № 0222/26/59/40/, з якого вбачається, що перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі пивом (продаж 2 пляшок пива «Жигулі» 0,5 барне на загальну суму 28,10 грн., розрахунковий документ (чек) від 26.07.2016 об 11:31 год.) без наявності відповідної ліцензії, що є порушенням ст. 15 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Дана операція була проведена без застосування реєстратора розрахункових операцій зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку, та переведеного у фіскальний режим роботи, чим порушено п. 1, 2, 3 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі Акту перевірки ДПІ у Шевченківському районі м. Києва винесено рішення від 24.10.2016 № про застосування фінансових санкцій в розмірі 17 000 грн. та податкове повідомлення-рішення від 24.10.2016 № , яким нараховано штрафні санкції.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в Акті перевірки, та вважаючи рішення відповідача № протиправним, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України), Законом України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (надалі - Закон № 481/95-ВР), Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в тексті - Закон 265/95-ВР), та іншими нормативно-правовими актами в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи передбачено, що державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 75.1 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1.3 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.п.80.1, 80.2, 80.2.2 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція (п. 80.4).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (п. 80.7).

За приписами п. 86.1 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з п. 86.5 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у м. Києві на підставі направлення на перевірку від 14.09.2016 було проведено фактичну перевірку магазину у м. Києві по вул. Машинобудівна 32/22. В Акті перевірки зазначено, що перевірка розпочалась 29.09.2016 та закінчилась 07.10.2016. Позивач ознайомився з висновком перевірки 07.10.2016, про що свідчить його підпис в Акті перевірки.

Поряд з цим, представником позивача надано до суду ксерокопію закордонного паспорту ФОП ОСОБА_1, у якому наявна інформація про перебування останнього у період з 22.09.2016 по 03.10.2016 за кордоном (Аліканте, Іспанія).

Тобто, позивач не був присутнім під час здійснення перевірки з 29.09.2016 по 03.10.2016.

Також, в Акті перевірки зазначено інформацію про те, що така здійснювалась у присутності ОСОБА_1 (м. Київ, вул. Олени Теліги, буд.

39-В, кв. 36) та продавця магазину. При цьому, в розділі акта, що має містити інформацію про документ, що засвідчує особу (продавця), зазначено паспорт (без реквізитів).

Водночас, у матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано, жодних доказів (документів), які б підтверджували наявність трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та вказаною в Акті особою-продавцем.

Суд вважає, що для дотримання порядку проведення фактичної перевірки контролюючий орган був зобов'язаний належним чином перевірити факт оформлення позивачем трудових відносин з особою, яка здійснювала розрахункові операції; ідентифікувати таку особу із зазначенням в акті перевірки реквізитів відповідного документа; у разі встановлення факту неналежного оформлення трудових відносин (або не оформлення взагалі) - відобразити про це в акті перевірки.

Більш того, висновки викладені в Акті перевірки ґрунтуються виключно на матеріалах, наданих ГУ ДФС у м. Києві.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що перевірка була проведена за участю невстановленої особи, без присутності представника платника податків.

У відповідності до п.п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідальність за невиконання цього обов'язку встановлена п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, якою закріплено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.

В силу положень ст. 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством (ч.1 ст. 17 цього Закону).

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Щодо висновків в Акті перевірки стосовно реалізації ФОП ОСОБА_1 в магазині у м. Києві по вул. Машинобудівній, 32/22 пива в пляшках без відповідної ліцензії та без застосування реєстратора розрахункових операцій, суд зазначає наступне.

За інформацією з довідки № 692 від 30.07.2014 про визначення класифікаційних даних, виданої Головним управлінням статистики у м. Києві, видами діяльності за КВЕД-2010 ФОП ОСОБА_1 є: 70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 69.10 діяльність у сфері права.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ГУ ДФС у Київській області було подано до Солом'янського районного суду м. Києва адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 та за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постановами Солом'янського районного суду м. Києва від 30.01.2017 у справі № 760/17544/16-п (провадження № 3-39/17 та № 3-40/17) відносно ОСОБА_1 було закрито провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У вказаних рішеннях судом зазначено, що:

- ФОП ОСОБА_1 не порушував встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, оскільки він не має відношення до роздрібної торгівлі, а послуги з консультування з питань комерційної діяльності та керування, які надаються ФОП ОСОБА_1, здійснюються у безготівковій формі;

- ФОП ОСОБА_1 не має відношення до роздрібної торгівлі алкогольними напоями, оскільки основаним видом діяльності вказаної особи є консультування з питань комерційної діяльності та керування (КВЕД 70.22).

Аналогічні обставини встановлені Київським окружним адміністративним судом під час розгляду справи № 810/3247/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Великий Віз» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

У цій справі суд, серед іншого, встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Великий Віз» здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями у магазині, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 32/22. Суд зазначив: «Матеріали справи підтверджують факт реалізації Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Великий Віз» відповідного товару»; «Отже, судом встановлено, що реалізація відповідного товару в магазині, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 32/22, здійснювалась виключно позивачем».

Постанова Київського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 у справі № 810/3247/16, залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.02.2018.

За правилами ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт нездійснення ФОП ОСОБА_1 роздрібної торгівлі алкогольними напоями в магазині, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 32/22, підтверджуються матеріалами адміністративної справи та вище зазначеними судовими рішеннями.

У відповідності до ст. 2. КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, винесення оскаржуваного рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва стосовно позивача є неправомірним та таким, що прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, що свідчить про його невідповідність вимогам ст. 2 КАС України.

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов'язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Згідно ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

У відповідності до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги зазначені правові положення законодавства та обставини цієї справи, суд вважає протиправним рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій у розмірі 17 000 грн., оскільки перевірка проведена з порушеннями вимог ПК України, порушення встановлені в ході перевірки є безпідставними, оскільки матеріалами даної справи підтверджено відсутність будь-якого відношення позивача до роздрібної торгівлі алкогольними напоями в магазині, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 32/22. На підтвердження заявлених вимог позивач надав суду належні та допустимі докази, в той час як відповідач не виконав покладений на нього обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, як то відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 1, 6, 9, 73-77, 79, 139, 194, 229, 242, 243, 246, 250, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ФОП ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 24.10.2016 про застосування фінансових санкцій, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

3. Стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, адреса: 04086, АДРЕСА_1), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (ідентифікаційний код - 39561761, адреса: 03056, м. Київ, вул. Політехнічна, буд. 5 А) понесені ФОП ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко