Справа № 817/1186/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2018 року м. Рівне №817/1186/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Рожко З.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 04.02.2018 та зобовязання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 04.02.2018. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.03.2018, після досягнення 60 річного віку, він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії. Однак, листом від 05.04.2018 за №165/10 відповідач повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії, посилаючись на те, що у останнього відсутній страховий стаж на рівні 25 років, оскільки в трудовій книжці позивача відсутній відтиск печатки підприємства, яке здійснювало заповнення трудової книжки в перше, та позивачем не надані довідки для підтвердження зазначених в ній періодів роботи. Вказану відмову позивач вважає протиправною, оскільки усі записи в його трудовій книжці містять підписи відповідальних працівників, відтиски печаток підприємств та організацій, в яких працював позивач, реквізити документів на підставі яких були здійсненні відповідні записи, а тому в повній мірі підтверджують наявність у нього 25 років страхового стажу необхідного для призначення пенсії. При цьому, позивач вказує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено визнання трудової книжки недійсною в разі відсутності на першому її аркуші відтиску печатки організації, яка заповнювала її вперше. За наведених підстав, просив заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Свої заперечення обґрунтував тим, що за правилами ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особи, які досягли віку 60 років у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, мають право на призначення пенсії за віком за наявності страхового стажу не менше 25 років. Відповідно до ч.2 ст.24 вказаного Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Відповідач вказує, що 27.04.2018 позивач звернувся до нього із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, згідно з наданою позивачем копією трудової книжки ВТ-І №0633553 на першій її сторінці відсутній відтиск печатки підприємства, на якому вона заповнювалася вперше. Крім того, відповідно до запису №1 у вказаній трудовій книжці, позивач був прийнятий на роботу з 28.07.1977, однак на першій сторінці трудової книжки зазначено, що вона заповнена 17.02.1978. Вказане суперечить вимогам пунктів 2.2 та 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, у звязку з чим відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи протягом 1977-1999 років згідно з записами у трудовій книжці. Також, позивачем не надано жодних документі, виданих за місцем роботи або архівними установами, для підтвердження стажу роботи за 1977-1999 роки. Таким чином, відповідач вказує, що наданими позивачем документами не підтверджується наявність в останнього страхового стажу не менше 25 років, а тому він правомірно відмовив позивачу в призначені пенсії за віком. З огляду на вказане, відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

За наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями позов ОСОБА_1І переданий для розгляду судді Жуковській Л.А.

Ухвалою суду від 16.05.2018 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.08.2018 провадження у справі було зупинене до вирішення питання щодо призначення пенсії позивачу.

28.08.2018 на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду від 28.08.2018 №127 проведений повторний автоматизований розподіл даної справи у звязку із перебуванням головуючого судді Жуковської Л.А. у відпустці у звязку з вагітністю та пологами.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративну справу №817/1186/18 передано для розгляду судді Комшелюк Т.О.

Ухвалою суду від 30.08.2018 адміністративна справа №817/1186/18 прийнята до провадження судді Комшелюк Т.О.

Ухвалою суду від 10.09.2018 провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.10.2018 о 09:00год.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення тотожні, викладеним в позовній заяві, та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 03.02.2018 позивачу виповнилося 60 років.

23.03.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії.

Листом від 05.04.2018 за №165/10 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періодів його роботи згідно з записами в трудовій книжці, оскільки вона заповнена без дотримання вимог пунктів 2.2 та 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162. Так, на першій сторінці трудової книжки відсутній відтиск печатки підприємства, що здійснювало її заповнення вперше. Крім того, згідно з записом №1 у трудовій книжці, позивач був прийнятий на роботу 28.07.1977, однак на першій сторінці трудової книжки зазначено, що вона заповнена 17.02.1978, тобто більше ніж через шість місяців після прийняття позивача на роботу. Також, відповідач зазначив, що відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З метою надання допомоги позивачу у витребуванні довідок для підтвердження періодів його роботи, а також довідок про його заробітну плату протягом 1977-1999 років, посадовими особами відповідача були надіслані відповідні запити до архівних установ, підприємств та організацій, в яких він працював. Однак, відповіді на вказані запити станом на 05.04.2018 до відповідача не надходили. З огляду на вказане, відповідач вказав, що для винесення рішення про призначення або відмову в призначенні пенсії позивачу необхідно звернутися до нього у встановленому порядку з відповідною заявою та надати документи (оригінали та копії) про вік, стаж та заробітну плату, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

27.04.2018 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як зазначено вище по тексту рішення, ухвалою суду від 10.08.2018 провадження у справі було зупинене до вирішення питання щодо призначення пенсії позивачу.

Ухвалою суду від 10.09.2018 провадження у справі було поновлене у звязку з прийняттям відповідачем рішення про відмову в призначені пенсії позивачу. Вказане рішення обґрунтоване тим, що трудова книжка позивача видана без дотримання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, оскільки на першій сторінці трудової книжки відсутній відтиск печатки підприємства, а тому підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 04.01.1980 по 05.05.1982 та з 03.01.1997 по 27.12.1999, які не підтверджені іншими доданими до заяви про призначення пенсії документами, відсутні. За наведених обставин, відповідач вказав, що позивач не має права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за заявою від 27.04.2018 у звязку з відсутністю в останнього необхідного страхового стажу 25 років.

Таким чином, спір у даній справі виник у звязку з відмовою позивачу в призначені пенсії за віком через не зарахування відповідачем до страхового стажу останнього періодів роботи з 04.01.1980 по 05.05.1982 та з 03.01.1997 по 27.12.1999 на підставі записів в його трудовій книжці.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 04.01.1980 по 05.05.1982 та з 03.01.1997 по 27.12.1999 на підставі записів в його трудовій книжці у звязку з тим, що на першій сторінці трудової книжки відсутній відтиск печатки підприємства та вона була заповнена більше ніж через шість місяців після прийняття позивача на роботу, а також до заяви про призначення пенсії позивачем не було додано жодних документів для підтвердження роботи у вказані періоди, суд вважає неприйнятним, з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За приписами ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На момент заповнення трудової книжки позивача вперше порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162).

Відповідно до п.2.2 Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться

адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться:

- відомості про працівника: прізвище, ім'я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

- відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

- відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

- відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з п.2.3. Інструкції №162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.11 Інструкції №162 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Також, п.2.13 Інструкції №162 визначено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" у вигляді заголовка, пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Згідно з 4.1 Інструкції №162, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок що й Інструкція №162.

Аналіз вказаних вище правових норм дозволяє прийти до висновку, що обовязок щодо проставлення печатки на першому (титульному) аркуші трудової книжки та внесення достовірної дати заповнення трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому, на переконання суду, наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останнього періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці, виконаними у відповідності до вимог Інструкцій №162 та №58.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу вказаних вище положень Порядку №637 слідує, що подання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Матеріалами справи підтверджується, що наявні в трудовій книжці позивача ВТ-І №0633553 записи про періоди роботи з 04.01.1980 по 05.05.1982 та з 03.01.1997 по 27.12.1999 (записи №№4, 5, 14, 15) були внесені на підставі наказів з посиланням на їх номер і дату та скріплені печатками підприємств, виконані чітко та без будь-яких виправлень, помарок чи підтирань. Тобто, вказані записи були внесені до трудової книжки позивача у відповідності до вимог Інструкцій №162 №58, а тому не викликають сумнівів в своїй достовірності та не потребують підтвердження іншими документами.

З огляду на вказане, суд вважає, що періоди роботи позивача з 04.01.1980 по 05.05.1982 та з 03.01.1997 по 27.12.1999 повинні бути зараховані до страхового стажу останнього на підставі записів в його трудовій книжці.

Згідно з наданим відповідачем розрахунком стажу позивача та з урахуванням періодів роботи з 04.01.1980 по 05.05.1982, з 03.01.1997 по 27.12.1999 загальний страховий стаж позивача становить 25 років 2 місяці та 9 днів.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058, внаслідок чого порушив гарантоване Конституцією України право позивача на забезпечення в старості.

Одночасно, суд звертає увагу, що відповідно до ст.44 Закону №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 1 статті 45 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В ході судового розгляду судом встановлено, що 03.02.2018 позивачу виповнилося 60 років та з заявою про призначення пенсії він звернувся до відповідача 23.03.2018, а тому суд прийшов до висновку про необхідність зобов'язати відповідача призначити та виплачувати пенсію позивачу починаючи з 04.02.2018, тобто з дня, що настає за днем досягнення ним пенсійного віку.

За наведених обставин, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначені пенсії за віком та зобов'язання останнього призначити та виплачувати йому пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058, починаючи з 04.02.2018 - є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сплачена сума судового збору у розмірі 704,80грн. відповідно до квитанції від 11.05.2018 №17, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 04 лютого 2018 року.

Зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 04 лютого 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судовий збір в сумі 704,80грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (33000, м. Рівне, вул. Боярка, 34/2, РНОКПП 0);

2) відповідач - Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 34, ).

Повний текст рішення складений 11 жовтня 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.