Справа № 803/885/18
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року ЛуцькСправа № 803/885/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Шикун О.Є.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач) звернулася з позовом до Управління держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови від 03.05.2018 №ВЛ 109/399/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу в розмірі 111690 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 03.05.2018 заступником Управління держпраці у Волинській області винесено постанову №ВЛ 109/399/АВ/ТД-ФС, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690 грн. Підставою винесення оскаржуваної постанови слугувала ч.3 ст. 24 КЗпП України згідно якої працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З оскаржуваної постанови слідує, що порушення ч.3 ст. 24 КЗпП України полягає у допущенні позивачем до роботи працівника ОСОБА_5 без укладення трудового договору. Однак, позивач вважає, що жодних належних чи допустимих доказів, які б свідчили про наявність між нею як роботодавцем та ОСОБА_5 (як працівником) трудових відносин в ході проведення перевірки відповідачем зібрано не було.

Позивач стверджує, що жодних звернень ОСОБА_5 у ВП ГУНП у Волинській області в період з кінця березня 2018 року по даний час не було, про що свідчить відповідь органу поліції від 18.04.2018 за вих. № 64 аз/58/01-2017. На копіях пояснень свідків, які лягли в основу винесеної постанови, відсутній підпис посадової особи поліції, яка відбирала такі пояснення. Звернення ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Волинській області, Управління держпраці у Волинській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області є документами, що слугують для проведення перевірки та прийняття відповідних рішень, однак жодним чином не підтверджують факти порушень.

Вважає, що контролюючим органом протиправно винесено оскаржувану постанову, оскільки громадянка ОСОБА_5 ніколи не працювала у ФОП ОСОБА_1, а тому відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за фактичний допуск працівника до роботи без належного оформлення. З огляду на вказане, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 03.05.2018 №ВЛ 109/399/АВ/ТД-ФС винесену уповноваженими посадовими особами Управління держпраці у Волинській області.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі частини четвертої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а. с. 1).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 30.05.2018 №1421/05-05 (а. с. 58-63) відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з тих підстав, що оскаржувана постанова була прийнята відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі Порядок №509), який визначає механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Допуск працівниці ОСОБА_5 до роботи без оформлення трудового договору підтверджується: заявами ОСОБА_5 до Управління держпраці у Волинській області від 28.03.2018, до Головного управління ПФ України у Волинській області від 29.03.2018, Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області; поясненнями ОСОБА_6 та ОСОБА_7; актом фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 13.04.2018 № 5885/03-20-13-07/НОМЕР_1 Головного управління ДФС у Волинській області; актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 04.04.2018 № ВЛ 109/399/АВ.

Управління держпраці у Волинській області у своєму відзиві на позовну заяву вважає неналежними та недопустимими доказами письмові пояснення найманих працівників позивача, які є ідентичними та не можуть бути обєктивними в силу залежності від роботодавця. З урахуванням викладеного, просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів та підстав.

Частина 1 статті 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень, щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дії чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 28.03.2018 та 29.03.2018 звернулася з заявами до керівника Управління держпраці у Волинській області та до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області відповідно, у яких вказала, що вона з 24.02.2018 по 27.03.2018 працювала баристом у кавярні «Sheff Coffe» у ТРЦ «Промінь» (проспект Грушевського, 2) без належного юридичного оформлення та укладення трудового договору, просила провести перевірку у ФОП ОСОБА_1 вказаних у зверненні фактів та повідомити її про результати (а.с. 68, 52).

04.04.2018 на підставі наказу № 64-р від 02.04.2018 та направлення № 399 від 02.04.2018, звернення громадянки ОСОБА_5 від 28.03.2018 № Д -88з щодо наявності у роботодавця ОСОБА_1 юридично неоформлених працівників (без укладення трудового договору чи договору цивільно-правового характеру) головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про пацю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_8 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 про що складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ВЛ 109/399/АВ (а.с. 113).

З акту інспекційного відвідування № ВЛ 109/399/АВ від 04.04.2018 вбачається, що до Управління держпраці у Волинській області надійшло звернення від громадянки ОСОБА_5 з приводу її перебування у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 з 24.02.2018 по 27.032018 з розпорядком дня з 10.00 до 22.00 без належно оформлених трудових відносин, невиплати їй заробітної плати. Головним державним інспектором праці ОСОБА_8 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою проспект Грушевського, 2 ТРЦ «Промінь», кавярня «Шеф кафе».

В ході огляду документів, представлених на інспекційне відвідування щодо перебування у трудових відносинах на посаді бариста ОСОБА_5 у ФОП ОСОБА_1 з 24.02.2018 по 27.03.2018 та будь-яких документів, які засвідчують виплату їй заробітної плати в сумі 1700 грн та 50 грн не представлено, чим порушено вимоги ч.3 ст. 24 КЗпП України та Постанови КМУ № 413 (працівника допущено до роботи без укладення трудового договору та повідомлення ДФС). Фактичне перебування у трудових відносинах підтверджують пояснення надані ДОП СП Луцького ВП ГУНП у Волинській області 02.04.2018 гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_7, які стверджують, що вони постійно протягом лютого та березня 2018 року пили каву у кавярні «Sheff Coffe», де перебувала на робочому місці та постійно її готувала ОСОБА_5

Крім того, в ході огляду документів представлених на проведення інспекційного відвідування, встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з укладенням трудових договорів троє найманих працівників. А саме: наказом № 1 від 13.02.2018 на посаду продавця з 14.02.2018 на 0, 5 посадового окладу прийнято ОСОБА_10, наказом № 2 від 29.03.2018 з 30.03.2018 на посаду бариста прийнято ОСОБА_11 та наказом № 3 від 29.03.2018 на посаду бариста з 30.03.2018 прийнято ОСОБА_12, з оплатою праці в розмірі посадового окладу 3750 грн на місяць.

В ході інспекційного відвідування також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 свою діяльність у ТРЦ «Промінь» здійснює з 20.06.2017. Будь-які документи, які засвідчують перебування у трудових відносинах найманих працівників за 2017 рік та з січня до 30.03.2018 у ТРЦ «Промінь» не представлено.

За результатами інспекційного відвідування, серед іншого, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ч. 3 статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 17 червня 2015 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» (а.с. 113-121).

Крім того, за зверненням ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Волинській області від 29.03.2018 вх. № Д /56 проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог Податкового кодексу України в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації в період з 03.04.2018 по 13.04.2018 про що складено акт № 5885/03-20-13-07/НОМЕР_1 від 13.04.2018 (а.с. 123-132).

Перевіркою з питань дотримання роботодавцем ОСОБА_1 законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) в період з 03.04.2018 по 13.04.2018 встановлено наступні порушення позивачем господарської діяльності:

- пп. 14.1.180 пп. 14.1.222 п. 14.1 ст. 14, пп. 163.1.1. п. 163.1 ст. 163, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), а саме: неутримання та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників, тому на підставі пп. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI донараховано податок з доходів фізичних осіб із виплат найманим працівникам в сумі 315,00 грн.

- п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 5 п. 7 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI внаслідок чого, занижено єдиний соціальний внесок на суму 385,00 грн.

- пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1. п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, підпункту 1.3 пункту 16 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму військового збору на 26,25 грн.

На підставі акту інспекційного відвідування 03.05.2018 заступником начальника Управління держпраці у Волинській області винесено постанову № ВЛ 109/399/АВ/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 111690 грн на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України (а.с. 92-94).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства та зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною третьою статті 24 КЗпП України визначено, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Верховний Суд України у пункті 7 Постанови Пленуму від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що підставою притягнення підприємця до відповідальності є виявлення контролюючим органом факту фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Закон не містить відповідальності за не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини першої статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацами першим та другим частини другої статті 265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене Наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 №340, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 20.04.2015 за №438/26883, Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Процедура накладення даного виду адміністративно-господарських санкцій регламентована Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок 509).

Згідно з пунктом другим Порядку 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Як вбачається зі встановлених фактичних обставин справи, оскаржувана постанова про накладення штрафу прийнята на підставі акта інспекційного відвідування від 04.04.2018 № ВЛ 109/399/ АВ фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що відповідає приписам Порядку № 109.

Як слідує з матеріалів справи, 28.03.2018 до Управління держпраці у Волинській області надійшло звернення громадянки ОСОБА_5 щодо фактичного виконання нею роботи та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати (у неповному розмірі) як працівниці (найманій особі) без належного трудового оформлення. Аналогічні звернення ОСОБА_5 були адресовані начальнику Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та Головному управлінню ДФС у Волинській області.

Суд не бере до уваги пояснення представників позивача про те, що громадянка ОСОБА_5 не зверталась до відділу поліції у Волинській області, оскільки вказане твердження спростовується листом від 21.02.2018 № 3/3123 у якому заступник начальника Луцького відділу поліції ГУ НП у Волинській області повідомляє начальнику Управління держпраці у Волинській області про те, що на розгляді в Луцькому ВП ГУ НП у Волинській області знаходиться заява від громадянки ОСОБА_13 про те, що з попереднього місця роботи за адресою м. Луцьк, проспект Грушевського, 2 в РЦ «Промінь» власниця кавярні «Sheff Coffe» ОСОБА_1 офіційно не оформила заявницю, не виплатила грошові кошти та не повертає трудову книжку, медичну книжку, копію ідентифікаційного коду і копію паспорта громадянина України. Заява зареєстрована в журналі єдиного обліку Луцького ВП за № 10147 від 29.03.2018. У звязку з викладеним, заступник начальника Луцького відділу поліції ГУ НП у Волинській області просив провести перевірку в межах компетенції та про результати розгляду повідомити заявницю у встановлений законом термін (а. с. 56).

Крім того, в матеріалах адміністративної справи наявна копія висновку Луцького ВП ГУ НП у Волинській області № 3123 та усі матеріали перевірки за результатами розгляду звернення громадянки ОСОБА_5 (а.с. 150-172).

Згідно матеріалів перевірки Луцького ВП ГУ НП у Волинській області вбачається, що громадянка ОСОБА_5 29.03.2018 звернулась до начальника Луцького ВП ГУ НП у Волинській області з проханням притягнути до відповідальності ФОП ОСОБА_1 (а.с. 153).

ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у своїх поясненнях, які були надані ДОП СП Луцького ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_14, ствердили, що ОСОБА_5 з кінця лютого постійно перебувала на своєму робочому місці на посаді бариста у кавярні «Sheff Coffe» на четвертому поверсі ТРЦ «Промінь» та готувала їм каву (а.с. 163, 164).

З показів ДОП СП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14, який був допитаний як свідок в судовому засіданні 01.10.2018, вбачається, що він проводив перевірку фактів, викладених у зверненні ОСОБА_5 Опитував саму заявницю та громадян ОСОБА_9, ОСОБА_7, які пояснили, що заявниця упродовж лютого-березня 2018 року постійно перебувала на своєму робочому місці та готувала їм каву у кавярні «Sheff Coffe», що знаходиться на четвертому поверсі ТРЦ «Промінь». Громадяни ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_6 особисто приходили до нього в кабінет і власноручно писали пояснення (а.с. 165-168) у яких також підтвердили той факт, що ОСОБА_5 працювала баристом з 24.02.2018 по 27.03.2018 у кавярні «Sheff Coffe» в ТРЦ «Промінь». За результатами розгляду звернення ОСОБА_5 Луцьким ВП ГУ НП у Волинській області складено висновок № 3123 (а.с. 151), а звернення заявниці направлене за належністю до уповноважених органів Управління держпраці у Волинській області (а.с. 169) та Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (а.с. 170)

Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_10, а також письмові пояснення ОСОБА_11 (а.с. 30) про те, що ОСОБА_5 ніколи не працювала у позивача з тих підстав, що вказані особи офіційно перебувають у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1, а тому не можуть свідчити обєктивно в силу залежності їх від роботодавця.

Суд звертає увагу на те, що під час огляду документів представлених на проведення інспекційного відвідування, встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 перебувають у трудових відносинах з укладенням трудових договорів троє найманих працівників. При цьому, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прийняті на посади баристів наказами №2, № 3 від 29.03.2018 з 30.03.2018. Разом з тим, будь-яких документів, які засвідчують перебування у трудових відносинах найманих працівників за 2017 рік та з січня до 30.03.2018 (в тому числі і на посаді бариста) у ТРЦ «Промінь» посадовим особам Управління держпраці у Волинській області не представлено.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку правовідносини між позивачем та громадянкою ОСОБА_5 носили ознаки трудових відносин між роботодавцем та найманим працівником, при цьому, дії позивача щодо неукладання трудового договору перешкоджали реалізації працівницею права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки тощо.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги доводи позивача, зазначені в обґрунтування позовних вимог, про те, що ОСОБА_5 не перебувала з нею у трудових відносинах, оскільки такі доводи спростовуються доказами наявними у матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні, а саме: заявами ОСОБА_5 до Управління держпраці у Волинській області від 28.03.2018, до Головного управління ПФ України у Волинській області від 29.03.2018, Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області; поясненнями ОСОБА_9 та ОСОБА_7; актом фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 13.04.2018 № 5885/03-20-13-07/НОМЕР_1 Головного управління ДФС у Волинській області; актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 04.04.2018 № ВЛ 109/399/АВ; поясненнями свідків ОСОБА_14 та головного державного інспектора праці ОСОБА_8

Крім того, згідно з постановою Луцького міськрайонного суду від 12.09.2018 (яка оскаржена позивачем в апеляційному порядку) ФОП ОСОБА_18 визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст. 41 КУпАП (ч. 1 ст. 41 КУпАП: порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, ч. 3 ст.41 КУпАП: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту))

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд вважає, що відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваної постанови, а в судовому засіданні знайшов підтвердження факт допущення позивачем громадянки до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що постанова від 03.05.2018 №ВЛ 109/399/АВ/ТД-ФС прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому заявлені позивачем вимоги не ґрунтується на вимогах чинного законодавства і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови №ВЛ 109/399/АВ/ТД-ФС від 03.05.2018 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 16 жовтня 2018 року

ОСОБА_19 Димарчук