Справа № 805/1291/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року справа №805/1291/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Арабей Т.Г., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

представника відповідача Балдинюка М.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року у справі №805/1291/18-а (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у відкритті виконавчого провадження із примусового виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 25.05.2017 року у справі №805/1429/17-а; зобов'язати відповідача вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного судового рішення.

В обґрунтування зазначив, що звернувся до відділу з виконавчим листом № 805/1429/17-а.

01.02.2018 року позивач отримав повідомлення відповідача про відмову у відкритті виконавчого провадження, яке мотивовано тим, що авансовий внесок може бути сплачено лише стягувачем за виконавчим документом, у той час як згідно з платіжним дорученням № 8082_ST від 29.09.2017 про сплату авансового внеску за виконавчим листом № 805/1429/17-а платником зазначено ТОВ «СТИРОЛТРАНС».

Позивач вважає відмову у відкритті виконавчого провадження незаконною.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що виявились у відмові у відкритті виконавчого провадження із примусового виконання Постанови Донецького окружного адміністративного суду від 25.05.2017 у справі № 805/1429/17-а.

Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вчинити дії відносно відкриття виконавчого провадження із примусового виконання Постанови Донецького окружного адміністративного суду від 25.05.2017 у справі № 805/1429/17-а.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», авансовий внесок може внести лише стягувач, а не третя особа.

2. Разом з заявою про примусове виконання судового рішення позивачем не було надано жодних даних, що авансовий внесок було сплачено через третю особу.

3. Суд першої інстанції невірно визначив порядок стягнення судових витрат з відповідача, тоді як судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

4. Суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідає ТОВ «Украферт», а не ТОВ «Стиролтранс».

Представник відповідача в судому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи.

Приватне акціонерне товариство Концерн Стирол (далі - ПрАТ «Концерн Стирол») зареєстроване як юридична особа 10.10.1995 (а.с. 29-39)

Місцезнаходження ПрАТ «Концерн Стирол» зареєстроване за юридичною адресою: 84610, Донецька обл., м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, буд. 10.

26.12.2017 року позивач звернувся з заявою № 577/12-17 про примусове виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/1429/17-а від 25.05.2017 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а.с. 9)

До заяви надано оригінал виконавчого листа від 31.08.2017 № 805/1429/17-а про примусове виконання постанови суду; оригінал платіжного доручення від 29.09.2017 № 8082_ST, що підтверджує сплату авансового внеску при поданні виконавчого листа на примусове виконання та копію довіреності № 111/06-17 від 12.06.2017.

Повідомленням від 18.01.2018 за № 450/02.2-53 відповідачем повернено виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання. (а.с. 24-25)

Відмова у відкритті обґрунтована тим, що за платіжним дорученням від 29.09.2017 № 8082_ST про сплату авансового внеску по виконавчому листу № 805/1429/17-а, платником зазначено ТОВ «СТИРОЛТРАНС» (), але за виконавчим листом стягувачем є ПрАТ «Концерн Стирол», що суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 24-25).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що застосування положень глави 68 Цивільного кодексу України не суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження», а навпаки надає законодавчо визначену можливість виконання стягувачу свого обов'язку щодо сплати авансового внеску через довірителя, що відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Оцінка суду.

На підставі ст..1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюютьсяЗаконом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи , позивачем до заяви про примусове виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/1429/17-а від 25.05.2017, додано платіжне доручення від 29.09.2017 № 8082_ST, що підтверджує сплату авансового внеску при поданні виконавчого листа на примусове виконання, в якому зазначено - «призначення платежу: аван. внес. по в/л № 805/1429/17-а, (боржник Бахмутська ОДПІ ГУ ДФС у Дон. обл.) за ПрАТ «Концерн Стирол» зг. дов. 118/07-17 21.07.17 без НДС». (а.с 10)

Як свідчить договір доручення №21062017 від 21.06.2017 року, між ПрАТ «Концерн Стирол» (довіритель) та ТОВ «Стиролтранс» (повірений), в порядку та на умовах, визначених цим договором, повірений зобов'язуться від імені та за рахунок довірителя виконувати грошові зобовязання. (а.с. 15-18)

Зобов'язання ТОВ «Стиролтранс» по сплаті авансового внеску по виконавчому листу № 805/1429/17-а підтверджується додатком № 9 до договору доручення № 21062017 від 21.06.2017 та таблицею до нього. (а.с. 19-22)

На підставі ст.1000 Цивілького Кодексу України (далі ЦК України) за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Відповідно ч. 1 ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Згідно ч.1 ст.1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Таким чином, основним змістом договору доручення є зобов'язання повіреного вчинити певні юридичні дії від імені та за рахунок довірителя.

Об'єктивною передумовою застосування позивачем положень глави 68 ЦК України щодо доручення третій особі сплати авансового внеску, став факт проведення АТО на території м. Горлівка, яке віднесено до переліку населених пунктів, на яких орган державної влади тимчасово не здійснює свої повноваження.

Саме за цих умов дії виняткових обставин, повязаних з проведенням АТО, з метою належного виконання своїх зобовязань ПрАТ «Концерн Стирол» звернулося до інституту представництва.

Укладеним договором доручення та виданими позивачем на підставі договору доручення довіреностями передбачені чіткі юридичні дії, які має вчинити повірений, а саме: сплачувати (перераховувати) податки, збори та інші обов'язкові платежі, передбачені чинним законодавством України.

Таким чином, ТОВ «Стиролтранс», перераховуючи авансовий внесок, діяв як повірений від імені та за рахунок позивача, а не як самостійний платник (стягувач).

На підставі викладеного, суд не приймає доводи апелянта, що авансовий внесок може внести лише стягував, а не третя особа, оскільки застосування положень глави 68 ЦК України не суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження», та надає законодавчо визначену можливість виконання стягувачу свого обов'язку щодо сплати авансового внеску, що не суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання та зобов'язання відділ вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження із примусового виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 25.05.2017 у справі № 805/1429/17-а.

Суд вважає неприйнятними доводи відповідача, що позивачем не було надано даних про сплату авансового внеску через третю особу, оскільки ці доводи спростовуються змістом платіжного доручення від 29.09.2017 № 8082_ST та довіреністю №118/07-17 від 21.07.2017 року, виданою позивачем повіреному ТОВ «Стиролтранс».

Інформація в платіжному дорученні від 29.09.2017 року узгоджується з договором доручення №21062017 від 21.06.2017 року, укладеному між ПрАТ «Концерн Стирол» (довіритель) та ТОВ «Стиролтранс» (повірений), а також з додатком № 9 до цього договору.

Щодо доводів апелянта, що відповідає ТОВ «Украферт», а не ТОВ «Стиролтранс», суд зазначає, що на час сплати авансового внеску у вересні 2017 року товариство «Стиролтранс» мало , проте відповідно до протоколу позачергових загальних зборів учасників №1/2018 від 12.01.2018 року (а.с.40-43), виписок з ЄДРПОУ (а.с.44-47) ТОВ «Стиролтранс» в січні 2018 року змінило назву на ТОВ «Украферт».

Таким чином, зазначений довод апеляційної скарги не спростовує висновок суду першої інстанції стосовно протиправності дій відповідача щодо відмови у відкритті виконавчого провадження.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Як свідчить резолютивна частина рішення, судові витрати в розмірі 3524 гривні стягнуті на користь позивача з відділу примусового виконання рішення управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Проте приписами ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено повернення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи в резолютивній частині судового рішення питання про розподіл судових витрат, не зазначив, що вони підлягають стягненню за рахунок саме бюджетних асигнувань відповідача.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

За приписами ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, однак порушені норми процесуального права в частині стягнення судових витрат, тому судове рішення підлягає зміні в резолютивній частині щодо стягнення судових витрат, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги. В іншій частині судове рішення належить залишити без змін.

Керуючись статтями 272, 287, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року у справі №805/1291/18-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року у справі №805/1291/18-а - змінити.

В абзаці четвертому резолютивної частині рішення після слів «копійок» додати слова «за рахунок бюджетних асигнувань».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року у справі №805/1291/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 16 жовтня 2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено та проголошено у судовому засіданні 16 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Арабей

Л.В. Ястребова