Справа № 826/12962/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

16 жовтня 2018 року

м. Київ

№ 826/12962/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Інститут Южніігіпрогаз" до Державної служби фінансового моніторингу України про про визнання протиправними дії, скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Інститут южніігіпрогаз» (далі – позивача та/або ПАТ «Інститут южніігіпрогаз») з позовом до Державної служби фінансового моніторингу України (далі – відповідач) та просить суд:

- визнати дії Державної служби фінансового моніторингу України щодо проведення фінансового моніторингу та прийняття рішення про зупинення фінансових операцій по розрахунковому рахунку неправомірними;

- визнати неправомірним та скасувати рішення Державної служби фінансового моніторингу України від 03 вересня 2015 року №2156-РЗ/2015

- визнати неправомірним та скасувати рішення Державної служби фінансового моніторингу України від 09 вересня 2015 року №2216-РЗ/2015;

- скасувати призупинення та обмеження фінансових операцій по розрахунковому рахунку Публічного акціонерного товариства «Інститут Южніігіпрогаз» в Публічному акціонерному товариству «Промінвестбанк».

Мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на Кримінальний кодекс України, Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та зазначає про протиправність рішення Державної служби фінансового моніторингу України від 09 вересня 2015 року №2216-РЗ/2015 про зупинення видаткових фінансових операцій, оскільки відсутні правові підстави для зупинення здійснення видаткових фінансових операцій.

Окрім цього, Публічне акціонерне товариство «Інститут Южніігіпрогаз» стверджує, що у первинного фінансового моніторингу, який був здійснений Публічним акціонерним товариством «Промінвестбанк» не було встановлено підстав, що давали б змогу вважати фінансові операції позивача пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму.

Водночас, Публічним акціонерним товариством «Інститут Южніігіпрогаз» разом з позовною заявою подано клопотання про поновлення строку оскарження рішень Державної служби фінансового моніторингу України.

В судовому засіданні 14 березня 2018 року ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вирішуючи подане позивачем клопотання про поновлення строку оскарження рішень Державної служби фінансового моніторингу України суд зверне увагу на наступне.

Так, 03 вересня 2015 року Державною службою фінансового моніторингу України на підставі частини третьої статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» рішенням №2156-РЗ/2015 вирішено зобов'язати ПАТ «Промінвестбанк» зупинити, на строк 5 робочих днів, проведення видаткових операцій за рахунком №43821, що відкритий у ПАТ «Промінвестбанк» та належить ПАТ «Інститут Южніігіпрогаз»), з 03 вересня 2015 року по 09 вересня 2015 року включно далі – оскаржуване та/або спірне рішення №1) (т. 1, а.с. 80).

Надалі, 09 вересня 2015 року Державною службою фінансового моніторингу України на підставі частини третьої статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» рішенням №2216-РЗ/2015 вирішено у зв'язку із поданням узагальнених матеріалів до правоохоронного органу, зобов'язати ПАТ «Промінвестбанк» продовжити, на 25 робочих днів зупинення проведення видаткових операцій за рахунком №3821, що відкритий у ПАТ «Промінвестбанк» та належить ПАТ «Інститут Южніігіпрогаз»), з 10 вересня 2015 року по 14 жовтня 2015 року (далі – спірне та/або оскаржуване рішення №2) (т. 1, а.с. 81).

Згідно з частиною першою статті 99 КАС України (у редакції, чинній на час подання позову) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 99 КАС України у редакції у редакції чинні станом на час подання позову).

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти висновку, що для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється, зокрема, шестимісячний строк.

Аналогічні правові норми закріплені в частинах 1, 2 статті 122 КАС України (у редакції, чинній на час вирішення спору).

Як слідує з матеріалів справи, спірні рішення прийняті відповідачем 03 та 09 вересня 2015 року, а Публічне акціонерне товариство «Інститут Южніігіпрогаз» звернулося до суду з даним адміністративним позовом 16 серпня 2016 року шляхом направлення останнього поштою.

У позовній заяві позивач зазначає, що про спірне рішення №2 він дізнався лише 11 лютого 2016 року під час розгляду справи в Апеляційному суді міста Києва, а відповідну ухвалу отримав 17 лютого 2016 року.

Що ж стосується оскаржуваного рішення №1, яке є похідним від спірного рішення №2, то йому стало відомо лише за наслідком розгляду даної адміністративної справи.

Оцінюючи вказані доводи, як підстави для поновлення строку звернення до суду слід зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, регулюються Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», іншими законами України, що регулюють діяльність суб’єктів фінансового моніторингу, а також нормативно-правовими актами Спеціально уповноваженого органу та інших державних органів, уповноважених здійснювати регулювання діяльності суб’єктів первинного фінансового моніторингу, прийнятих на виконання цього Закону.

Згідно із преамбулою Закону України від 14 жовтня 2014 року №1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі – Закон №1702-VII), спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а також формування загальнодержавної багатоджерельної аналітичної бази даних для надання правоохоронним органам України та іноземних держав можливості виявляти, перевіряти і розслідувати злочини, пов’язані з відмиванням коштів та іншими незаконними фінансовими операціями.

Відповідно до частини 3 статті 17 Закону №1702-VII спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п’яти робочих днів, про що зобов’язаний негайно повідомити суб’єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб’єкт первинного фінансового моніторингу зобов’язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб’єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Частиною 5 статті 17 Закон №1702-VII встановлено, що у разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб’єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що відповідачем створено узагальнюючий матеріал №0446/2015/ДСК, що скерований до Головного управління з ГУ «К» СБ України супровідним листом №14/1/2-4696 10 вересня 2015 року.

Разом з цим, як слідує зі змісту ухвали Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2016 року у справі №11-11/796/424/2016 вбачається, що вона прийнята за наслідком розгляду апеляційної скарги директора ПАТ «Інститут Южніігіпрогаз» на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року щодо накладення арешту на грошові кошти у сумі 9 709 299, 00 грн., що знаходяться на банківському рахунку ПАТ «Інститут Южніігіпрогаз» №43821, який відкритий в ПАТ "Промінвестбанк", в частині зупинення видаткових операцій по зазначеному рахунку. Так, судом вбачається, серед іншого те, що ПАТ «Інститут Южніігіпрогаз» обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу вказував про те, що рішення Управління Державного моніторингу, яке лягло в основу клопотання слідчого судді про накладення арешту на грошові кошти ПАТ «Інститут Южніігіпрогаз» є незаконним (т.1, а.с. 85).

Водночас, зі змісту вказаної вище ухвали суду слідує, що в ході досудового розслідування від Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України отримано матеріли за №14/1/2-4696 від 10 вересня 2015 року щодо виявлення факту фінансування тероризму на території Луганської та Донецької області з боку службових осіб ПАТ «Інститут Южніігіпрогаз», ТОВ «Синтлоп», а також 21 фізичної особи (т. 1, а.с. 86).

Аналізуючи наведені обставини суд приходить до висновку, що під час подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року щодо накладення арешту на грошові кошти у сумі 9 709 299, 00 грн., що знаходяться на банківському рахунку ПАТ «Інститут Южніігіпрогаз» №43821, який відкритий в ПАТ "Промінвестбанк", в частині зупинення видаткових операцій по зазначеному рахунку позивач достеменно знав про наявність спірного рішення, оскільки безпосередньо доводи щодо його неправомірності було покладено останнім в основу апеляційної скарги.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що оскільки ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року була отримана позивачем 22 грудня 2015 року, в основу якої було покладено матеріали №14/1/2-4696 від 10 вересня 2015 року, у тому числі спірні рішення, то про порушення своїх прав та охоронюваних інтересів позивач знав або повинен був дізнатися 25 грудня 2015 року.

Натомість відповідний позов подано ним 16 серпня 2016 року, тобто майже з 2 місячним пропуском строку звернення до суду.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до п. 46 рішення Європейського суду з прав людини справа "Устименко проти України" (заява №32053/13) (остаточне 29.01.2016) право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Поряд з цим, згідно п. 41 Європейського суду з прав людини справа «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) від 03.04.2008 суд вказав наступне: «…правова система батьох країн – членів передбачачє можливість продовження строків, якщо для цього є обгрунтувані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреціних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від суддів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata..».

Частиною 1 ст. 123 КАС України (у редакції чинній на час вирішення справи) встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3 ст. 123 КАС України).

При цьому слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 240 КАС України передбачено, що про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Враховуючи вищенаведене судом в ході розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення до суду, у той час коли, матеріали справи свідчать про недотримання позивачем строків звернення до суду, суд дійшов до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. 99 ( у редакції КАС, на час подання позову), ст. 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Інститут Южніігіпрогаз» (83004, м. Донецьк, вул. Артема, 169-Г, ) у поновленні строку звернення із адміністративним позовом до Державної служби фінансового моніторингу України (04655, м. Київ, вул. Білоруська, б. 24, ) про визнання дій протиправними та скасування рішень від 03 вересня 2015 року №2156-РЗ/2015 та від 09 вересня 2015 року №2216-РЗ/2015.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Інститут южніігіпрогаз» (83004, м. Донецьк, вул. Артема, 169-Г, ) до Державної служби фінансового моніторингу України (04655, м. Київ, вул. Білоруська, б. 24, ) залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева