Справа № 199/6847/18
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/6847/18
(2-а/199/140/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2018 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Горбенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень інспектора роти № 4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, де третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 30.08.2018 він прямував по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпро на автомобілі НОМЕР_1 та зупинився на врегульованому перехресті між вул. Панікахи та вул. Запорізьке шосе на червоний колір світлофора та очікував ввімкнення сигналу світлофора, який дозволяє рух. Раптом позаду нього зупинився поліцейський автомобіль з ввімкненими автомобільними поліцейськими сиренами. В цей момент він вже хотів розпочати рух, але електромобіль несподівано не розпочав рух та одночасно він побачив з правого боку поліцейського, який вже наблизився до його автомобіля. Позивач зазначає, що очікуючи зелений сигнал світлофора, він здійснив зупинку та, враховуючи специфіку електромобіля, хотів розпочати рухатися, саме в цей час до нього наблизився поліцейський та вказав на те, що позивач миттєво не почав рухатися на транспортному засобі, а тому мав включити аварійний сигнал світлофора, але як вказує позивач на момент появи поліцейського він здійснював «зупинку», а тому аварійний сигнал світлофора він не зобовязаний включити. Саме після появи поліцейського біля автомобіля він зрозумів, що батареї автомобіля розряджені, і він не зможе продовжити рух, але, не врахувавши цей важливий момент, відповідачем було притягнуто до відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 569002 від 30.08.2018, підлягає скасуванню.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в його діях відсутні порушення ПДР України та зазначає, що на момент появи поліцейського ним було здійснено зупинку на перехресті, а не вимушену зупинку, як зазначив у постанові відповідач, що може підтвердити свідок, який перебував разом з ним в автомобілі (ОСОБА_3М.).

На переконання позивача постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена виключно для звітності в підрозділі.

У судове засідання позивач не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмовий відзив на позовну заяву, вважає позовні вимоги позивача безпідставними та просить відмовити у їх задоволені.

У своєму відзиві відповідач вказує на те, що позивач не надав жодних доказів, які б спростували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбачено ст. 125 КУпАП , натомість третьою особою надано до суду диск х з відеозаписом, де вбачається провина позивача в інкримінованому правопорушенні та повний розгляд справи відповідно до чинного законодавства.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмові пояснення, ідентичні відзиву відповідача.

Дослідив докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.08.2018 р. о 23:53 год. позивач ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 у м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе 45 км, здійснив вимушену зупинку транспортного засобу на дорозі та не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 (а) Правил дорожнього руху, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора Заєць М.О.

Постановою відповідача серії ЕАВ № 569002 позивача за вчинене правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП у вигляді попередження, що підтверджується оригіналом постанови (а.с. 2).

Обставини, на які позивач посилається в позовних вимогах, зводяться до оцінки дій посадової особи патрульної поліції під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і нібито допущених порушеннях норм Кодексу про адміністративні правопорушення, а також намагання уникнути відповідальності, посилаючись на специфіку свого транспортного засобу електромобіля.

Проте, суд не погоджується з такими доводами позивача.

Так, статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" на поліцію покладені завдання щодо регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Законом України від 14.07.2015 року № 596-VIII, який набрав чинності 08.08.2015 року, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаними змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв. Цим же Законом внесені зміни і до статті 258 КУпАП, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до її компетенції, при цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місті вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Посилання позивача на те, що саме на момент наближення до автомобіля поліцейського, він здійснював зупинку, а тому не зобовязаний був вмикати аварійний сигнал, суд вважає безпідставними, оскільки з відеозапису камери нагрудного знаку чітко вбачається, що в темряві не видно жодного світлового сигналу, а лише тоді, коли патрульне авто наблизилося ближче, позивач ввімкнув аварійний сигнал.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

Відповідачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження факту правомірності прийнятого ним рішення та винесення оскаржуваної постанови.

Так, з оскаржуваної постанови та відеозапису з нагрудної камери субєкта владних повноважень вбачається, що позивачу роз'яснювалися права, передбачені статтею 268 КУпАП, строк і порядок оскарження цієї постанови, про що також свідчить його підпис у постанові. Проте, ніяких пояснень, зауважень або клопотань від позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надійшло, а навпаки позивач визнав провину, що підтверджується відеозаписом.

Оскаржувана позивачем постанова відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Порушень вимог статті 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з боку відповідача також не встановлено.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд не вбачає підстав для задоволення позову та приходить до висновку про відмову у його задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6-10, 12, 22, 25, 72-77, 79, 90, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень інспектора роти № 4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, де третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї