Справа № 804/67/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2018 року

Київ

справа №804/67/17

адміністративне провадження №К/9901/49442/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Калініна О.С.,

представника позивача - Єлізарової К.Д.,

представників відповідача - Кирилова О.В., Павловича Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 (суддя - Кононенко О.В.)

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 (головуючий суддя - Ясенова Т.І., судді - Головко О.В., Суховаров А.В.)

у справі № 804/67/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго»

до Офісу великих платників податків ДФС

про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулось в Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом про визнання протиправною бездіяльності щодо неподання висновку про відшкодування надміру сплачених грошових коштів у розмірі 2 357 978 грн. за заявою від 25.10.2016 №72135/1001 до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та зобов'язання відповідача подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків про відшкодування платнику податків надміру сплачених коштів у сумі 2 357 978,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним було подано заяву про повернення надміру сплачених коштів, однак податковим органом у строки, встановлені законом, висновок про повернення коштів не складено з огляду на те, що по особовому рахунку 11021000 в автоматичному режимі зменшено податкові зобов'язання відповідно до листа Міндоходів від 07.02.2014 №3194/99-99-19-03-01-17 «Про подання податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017, позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Відповідна заява подана своєчасно, а листом відповідача від 31.08.2016 платнику податків протиправно відмовлено у відображенні в інтегрованій картці платника податків збільшення переплати з податку на прибуток в сумі 2 357 978,00 грн. із посиланням на її зменшення в автоматичному режимі на підставі листа Міндоходів від 07.02.2014 року № 3197/7/99-99-19-03-01-17.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, контролюючий орган звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами матеріальних та процесуальних норм права, просив скасувати судові рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Скаржник зазначив, що судами не враховано його доводів, не надано оцінку всім доказам у справі, чим порушено принцип законності, зокрема, зазначена платником податку переплата в розмірі 2 357 978,00 грн. з податку на прибуток станом на 11.11.2016 не відповідає сумі переплати, відображеній в інтегрованій картці, яка складає 1,08 грн., а сплачені авансові внески можуть бути направлені лише на зменшення податкових зобов'язань наступного звітного періоду.

З посиланням на лист ДФС України від 14.05.2015 №10269/6/99-99-19-02-01-15 та підпункт 153.3.3 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (далі - ПК України) скаржник зазначив, що платник податків емітент корпоративних прав зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку із нарахуванням дивідендів. Водночас, якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства-емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного звітного періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів відповідно до підпункту 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 ПК України у редакції, яка діяла на момент подання декларації з податку на прибуток за 2013 рік. З метою дотримання вимог вказаної норми листом Міндоходів від 07.02.2014 №3194/99-99-19-03-01-17 повідомлено, що зменшення податкових зобов'язань з податку на прибуток на суму авансового внеску при виплаті дивідендів здійснено в автоматичному режимі. Сума авансових внесків при виплаті дивідендів, що не врахована у зменшення податкових зобов'язань у поточному звітному (податковому) періоді та не відображена у рядку 13.5.1 додатка ЗП до цих декларацій, відноситься на зменшення нарахованої суми податку в наступних звітних періодах та відображається у рядку 13.5.2 додатка ЗП.

Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість судових рішень, просив залишити касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 21.03.2014 подав уточнюючу декларацію з податку на прибуток підприємств за 2013 рік, в якій задекларовано податок на прибуток в сумі 12 314 543,00 грн. (рядок 11), зменшення нарахованої суми податку на 84 010 839,00 грн. (рядок 13 ЗП), суму податку на прибуток на звітний (податковий ) період в розмірі «- 71 696 296,00». Нараховано авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів в розмірі 2 357 978,00 грн.

Листом від 31.08.2016 відповідачем відмовлено у задоволенні заяви від 19.06.2016 про відображення в інтегрованій картці збільшення переплати з податку на прибуток в сумі 2 357 978,00 грн. з огляду на те, що таке зменшення відбулось в автоматичному режимі на підставі листа Міндоходів від 07.02.2014 №3197/7/99-99-19-03-01-17 «Про подання податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік».

25.10.2016 позивач звернувся із заявою №72135/1001 про повернення надміру сплачених коштів в сумі 2 357 978,00 грн., однак відповідь на таку заяву відповідачем не надана, висновок про повернення надміру сплачених коштів не підготовлений. При цьому податковий борг у платника податків у відповідний період був відсутній.

Станом на 30.04.2014 звіркою встановлено наявність переплати з авансових внесків податку на прибуток в сумі 69 952 823,00 грн., в інтегрованій картці позивача станом на 30.04.2013 року автоматично відображено зменшення переплати на суму 2 357 978,00 грн., та відображена наявна переплата у розмірі 67 594 845,00 грн.

Доказів проведення перевірок податкової звітності позивача за 2013 рік, за результатами яких податкові зобов'язання позивача за вказаний період збільшувались, відповідачем не надано, будь-яких рішень про збільшення податкових зобов'язань позивача за 2013 рік, уточнюючі розрахунки від позивача щодо збільшення податкових зобов'язань за 2013 рік на суму 2 357 978,00 грн. не подавались.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25.10.2016 платником податків подано контролюючому органу заяву про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, в якій позивач просив повернути на поточний рахунок грошові зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 2 357 978,00 грн., надміру сплачені 29.11.2013 згідно з платіжним дорученням №210640.

Так, відповідно до вказаного платіжного доручення платник податків сплатив авансовий внесок з податку на прибуток (11024000) за грудень 2013 року на суму 6 749 835,00 грн.

Судами попередніх інстанцій правильно надано оцінку відображенню платником податків показників податкової декларації з податку на прибуток за звітний 2013 рік та додатку ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток, оскільки у вказаному додатку платник податків, обраховуючи суму зменшення нарахованої суми податку в розмірі 84 010 839,00 грн. (рядок 13), у рядках 13.5 та 13.5.1 додатку до декларації задекларував суму, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в поточному звітному (податковому) періоді в розмірі 2 357 978,00 грн.

Включаючи показники додатку ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток, платник податку відобразив наступні показники: в рядку 11 декларації, податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню, відображений в розмірі 12 314 543,00 грн.; в рядку 20АВ сума нарахованого авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів відображена у розмірі 2 357 978,00 грн.; податок на прибуток за звітний (податковий період) поточного року нарахований платником у розмірі «- 71 696 296,00» грн., із декларуванням в декларації показника рядка 13 в розмірі 84 010 839,00 грн.

Таким чином, доводи скаржника про необхідність відображення платником податків суми сплаченого авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів у рядку 13.5.2 додатку ЗП до рядка 13 декларації та, як наслідок, невизнання таких сум віднесеними на зменшення нарахованої суми податку в поточному звітному (податковому) періоді, є помилковими, оскільки платник податків вже використав суми авансових внесків сплачених при виплаті дивідендів, направивши їх на погашення грошового зобов'язання поточного періоду.

Механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів врегульований «Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів», затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 №765, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за N217/24994.

Згідно з пунктом 1 Порядку №765 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником

Пунктом 4 Порядку №765 визначено, що нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів.

Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Відповідно до пунктів 11, 13 Порядку №765 форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки.

Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Контроль за достовірністю та повнотою відображення інформації в інформаційній системі забезпечується структурними підрозділами, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

З 10.06.2016 організація діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування врегульована Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (далі - Порядок № 422).

Згідно з пунктом 1 Порядку №422 інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про протиправність зменшення на 2 357 978,00 грн. в інтегрованій картці платника показника податку на прибуток, оскільки інтегрована картка має послідовно відображати достовірні показники стану платежів та розрахунків з бюджетами.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом. Надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань врегульовані статтею 43 ПК України, згідно якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми згідно пункт 43.3 статті 43 ПК України.

Авансові внески є сумою узгоджених податкових зобов'язань.

Податкова декларація - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідність нормам та змісту податку на прибуток є визначальним для форми декларації по вказаному податку.

Надаючи оцінку доводам Скаржника про порушення судами попередніх інстанцій підпункту 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 ПК України, що виявилось у підтвердженні судами права платника податків на повернення на поточний рахунок сум переплати з авансового внеску, сплаченого при виплаті дивідендів, суд вважає їх помилковими, оскільки платник податків направив суми таких авансових внесків у розмірі 2 357 978 грн., сплачених платіжними дорученнями від 21.06.2013 №177834 та №177835, на погашення позитивного значення грошового зобов'язання с податку на прибуток за 2013 рік, що відобразив в додатку 13 ЗП до декларації.

Таким чином, податковий орган є суб'єктом владних повноважень, безпосереднім обов'язком якого є контроль за правомірністю нарахування та сплати податків і зборів платниками податків.

Безумовне виконання вимог ПК України як платником податків, так і податковим органом та відповідне відображення в оперативному обліку платежів об'єктивних та достовірних відомостей щодо стану розрахунку із бюджетом, які мали б бути відображені у 2014 році, є вирішальними, на думку Суду, оскільки незабезпечення такого безумовного виконання норм Кодексу призвело до незабезпечення балансу прав та обов'язків учасників податкових правовідносин, допущені й невиправлені помилки обліку податку призвели до неправильного подальшого відображення стану розрахунків із бюджетом та виникнення цього судового спору.

При цьому колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Як наголосив Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини. Такий баланс не досягнутий, якщо особа чи особи у справі мали нести індивідуальні або додаткові обов'язки (див., серед багатьох інших органів влади, «Колишній король Греції та інші проти Греції» [GC], заяви №25701/94, §§79 і 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову та ухвалу першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 у справі №804/67/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова