Справа № 824/115/17-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 824/115/17-а

адміністративне провадження № К/9901/4884/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.05.2017р. та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив (з урахуванням збільшення позовних вимог а.с. 72 - 75; а.с. 86 - 93) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області від 06.02.2017р. №14/ц/24-13-04-18, від 15.02.2017р. №32/ц/24-13-04-18 та рішення Державної фіскальної служби України від 03.04.2017р. №4618/ц/99-99-04-04-02-14 щодо відмови йому у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги, зобов'язати відповідачів прийняти рішення про призначення та проведення виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала у період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850, разом із підтверджуючими документами.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що йому, як колишньому працівнику податкової міліції, у зв'язку із встановленням після звільнення зі служби інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідачем повинна бути виплачена одноразова грошова допомога, обчислена відповідно до Закону України «Про міліцію» та Порядку від 21.10.2015р. №850.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.05.2017р. позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, оформлену листами від 06.02.2017р. №14/ц/24-13-04-18 та від 15.02.2017р. №32/ц/24-13-04-18 щодо відмови позивачу у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги.

Визнано протиправною та скасовано відмову Державної фіскальної служби України, оформлену листом від 03.04.2017р. №4618/ц/99-99-04-04-02-14 щодо відмови позивачу у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги.

Зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області та Державну фіскальну службу України повторно розглянути заяви позивача від 30.01.2017р., 13.02.2017р. та 01.03.2017р. щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850, та за результатами розгляду прийняти мотивовані рішення.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017р. змінено постанову суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги, відповідач посилається на те, що положення Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850 не поширюється на працівників податкової міліції.

У поданому до суду відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990р. № 565-XII та Законом України від 24.03.1998р. №203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону від 13.02.2015р. №208-VIII) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

07.11.2015р. втратив чинність Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990р. №565-ХІІ та набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIІI.

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень нового Закону передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

На виконання статті 23 Закону України «Про міліцію» постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що особам, які до набрання чинності (12.03.2015р.) Законом України від 13.02.2015р. №208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. №707.

В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах податкової міліції на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу викриття кримінальних правопорушень в митній сфері оперативного управління ГУ ДФС у Чернівецькій області.

Наказом ГУ ДФС у Чернівецькій області від 09.12.2016р. №263-о позивача звільнено з посади та з органів податкової міліції на підставі пункту 65 «б» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (через хворобу) з 09.12.2016р. (а.с. 13)

Згідно свідоцтва про хворобу №276 від 08.12.2016р. військово-лікарська комісія ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» позивач є непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку. При цьому встановлено, що захворювання позивача пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. (а.с. 16)

Згідно довідки обласної МСЕК серії 12 ААА №240867 від 13.12.2016р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності по захворюванню, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. (а.с. 15)

Згідно довідки обласної МСЕК серії 10 ААА №007457 від 13.12.2016р. позивачу встановлено 40% ступінь втрати професійної працездатності. (а.с.14)

30.01.2017р. позивач звернувся до ГУ ДФС в Чернівецькій області із рапортом про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ (податкової міліції) на підставі постанови Кабінету Міністрів від 21.10.2015р. №850 та подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати грошової допомоги. (а.с. 18)

Листом від 06.02.2017р. №14/ц/24-13-04-18 ГУ ДФС в Чернівецькій області відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги посилаючись на те, що у зв'язку із набранням чинності 07.11.2015р. Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990р. №565-ХІІ втратив чинність, а тому готувати висновки про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції після вказаної дати законні підстави відсутні. (а.с. 19)

При цьому позивача повідомлено про те, що постанова Кабінету Міністрів від 21.10.2015р. №850 не поширюється на працівників податкової міліції, а призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності може бути розглянуто тільки після внесення змін до нормативно-правових актів щодо правового та соціального захисту осіб начальницького та рядового складу податкової міліції та членів їх сімей.

13.02.2017р. позивач звернувся до ГУ ДФС в Чернівецькій області із аналогічною заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги. (а.с. 8)

Листом від 15.02.2017р. №32/ц/24-13-04-18 ГУ ДФС в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що відповідь по суті зазначеного ним питання щодо виплати одноразової грошової допомоги була надана листом від 06.02.2017р. №14/ц/24-13-04-18, а тому враховуючи викладену в попередньому листі інформацію, відсутні законні підстави для підготовки висновку про виплату позивачу грошової допомоги у зв'язку із отриманням інвалідності. (а.с. 9)

Не погоджуючись з отриманими відмовами, 01.03.2017р. позивач звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України, як до вищого органу, в якій посилаючись на допущення з боку ГУ ДФС в Чернівецькій області порушення його прав та законних інтересів, просив відповідача розглянути питання щодо призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до Закону України «Про міліцію» та Порядку №850. (а.с. 47)

Листом від 03.04.2017р. №4618/ц/99-99-04-04-02-14 Державна фіскальна служба України повідомила позивачу про розгляд його скарги та відмовила у її задоволенні посилаючись на те, що положення Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №850 не поширюються на працівників податкової міліції, які проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ, а тому проведення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції на підставі вказаних законодавчих актів відсутні законні підстави. При цьому також роз'яснено, що станом на сьогодні законодавчо не врегульовано питання проведення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції. (а.с. 76)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до абзацу 3 пункту 15 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

В свою чергу постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850 прийнята відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію». Згідно пункту 2 цієї постанови встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» від 13.02.2015р. №208-VIII мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. №707.

Суди виходили з того, що призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі відповідно до Порядку №707 було б можливим лише за умови набуття права на отримання такої допомоги до 12.03.2015р., а тому оскільки позивач набув таке право після 12.03.2015р. та у період чинності статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону від 13.02.2015р. №208-VIII, який набув чинності 12.03.2015р.), то розмір допомоги має бути визначений саме у відповідності із вказаним законом та в порядку, передбаченому постановою Кабінету міністрів України №850.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку про те, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному статтею 23 Закону України «Про міліцію», та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що відповідачі, отримавши заяву позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги, були зобов'язані, керуючись Порядком №850, скласти висновок про виплату йому цієї допомоги та направити висновок до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття відповідного рішення. Не вчинивши зазначені дії, відповідачі фактично вирішили віднесене до компетенції іншого міністерства питання про наявність чи відсутність підстав для проведення позивачу виплати одноразової грошової допомоги, тим самим порушили права позивача та вимоги чинного законодавства.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що позивач проходив службу в органах податкової міліції, після звільнення зі служби, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивачу встановлено інвалідність, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку №850 позивач має право на одноразову грошову допомогу, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.

Посилання відповідача на те, що Закон України "Про міліцію" втратив чинність внаслідок прийняття Закону України "Про Національну поліцію" також є безпідставними і висновки судів не спростовує, оскільки Законом України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції не передбачено, а за правилами пункту 15 Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" зберігається право та порядок її виплати, які діяли до набрання чинності цим законом.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суди дійшли до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.05.2017р. та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017р. у даній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук

Помічник судді Сіпаренко С.В.