Справа № 464/3286/18
Суддя: Галайко Н. М.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/3286/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Галайко Н. М.,

з участю секретаря Обертас Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови інспектора 4 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у Львівській області рядового ОСОБА_2 серії ЕАА № 381568 від 28 квітня 2018 року про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позов обґрунтовує тим, що 28 квітня 2018 року інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серія ЕАА № 381568 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що він, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення, 28 квітня 2018 року о 22:25 год. рухаючись на автомобілі Lexus LX 570 (д.н.з. НОМЕР_1) в с. Зимна вода, Городок, Західний обїзд м. Львова, 4 км, здійснив обгін на повороті в зоні обмеженої оглядовості, чим порушив п. 14.6 ПДР і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як зазначає позивач, 28 квітня 2018 року він рухався в с. Зимна вода по сул. Львівській і був зупинений вищезазначеним інспектором патрульної поліції, який перевірив документи водія і звинуватив його в здійсненні недозволеного обгону на повороті в зоні обмеженої оглядовості в с. Зимна вода Пустомитівського району Львівської області. Водій щодо обвинувачень заперечив вказавши, що вул. Львівська в с. Зимна вода поворотів не має і, відповідно, оглядовість на ній не є обмеженою. Проте, зі слів позивача, інспектор його заперечення проігнорував і, оглянувши документи та уточнивши дані, повідомив, що на водія буде винесено постанову про адміністративне правопорушення та додав, що водія він більше не затримує. 07 червня 2018 року позивач отримав копію оскаржуваної постанови. Зазначив, що копію постанови він попередньо не отримував. Вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

На підтвердження цього зазначає, що постанова винесена з чисельними порушеннями, зокрема, розгляд справи про адміністративне правопорушення інспектором проводився на місце вчинення адміністративного правопорушення, а не за місцем його вчинення, як вимагає ст. 276 КУпАП, що, відповідно до рішення Конституційного суду України, № 5-ра/2015 від 26 травня 2015 року тлумачиться як в рамках відповідної адміністративно-територіальної одиниці. З огляду на це, розгляд справи на дорозі є грубим порушенням прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема, прав в користуванні правовою допомогою, наданні пояснень, доказів, клопотань тощо. Окрім цього зазначає, що в зазначеній постанові невірно вказані його по батькові, а саме замість «Григорійович» вказано «Григорович». Також вказує на те, що постанова у встановлений ст. 285 КУпАП строк не була надіслана йому поштою. Покликається на те, що інспектор поліції, який розглядав справу, не надав йому оскаржувану постанову для ознайомлення і підпису, вказавши у відповідній графі, що водій від підпису відмовився. Також позивач повідомив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично не проводився. Не було дотримано вимог ст. ст. 276, 280 КУпАП, а саме не було здійснено своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи та не було дотримано процесуального порядку розгляду справи. При розгляді не були зясовані і доведені обставини, які свідчили б, що в діях водія є ознаки адміністративного правопорушення, за яке встановлено адміністративну відповідальність.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, суду заперечень або доказів на спростування позову не надав.

Враховуючи вимоги ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено судом, відносно позивача 28 квітня 2018 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 381568, відповідно до якої ОСОБА_3 28 квітня 2018 року о 22:25 год в с. Зимна вода, Городок, Західний обїзд м. Львова, 4 км рухаючись на автомобілі Lexus LX 570 (д.н.з. НОМЕР_1) здійснив обгін на повороті в зоні обмеженої оглядовості, чим порушив п. 14.6 (г) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанову по справі виніс інспектор 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області рядовий ОСОБА_2.

Відповідно до вимог п.11.3 Правил дорожнього руху України, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та обїзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини дороги в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Згідно з пп. г п. 14.6 Правил дорожнього руху обгін заборонено … на крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Як вбачається із оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції, при винесенні такої не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначено мотивів відхилення доводів позивача, на які він посилається як на підставу того, що не порушував правил дорожнього руху.

Крім того, відповідачем не було надано до суду жодних матеріалів фото- чи відео зйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими субєкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

З огляду плану місцевості, а саме доданого плану вул. Львівської в с. Зимна вода Пустомитівського району Львівської області, який отримано за допомогою сервісу Google Maps, на ділянці вищезазначеної дороги дійсно відсутні круті повороти або ділянки з обмеженою оглядовістю.

За наведеного, суд приймає до уваги покликання позивача, що він не порушував вимоги п.14.6 (г) Правил дорожнього руху України, так як вул. Львівська в с. Зимна вода не має поворотів та ділянок з обмеженою оглядовістю. Виходячи з наведеного, порушити зазначену норму він не міг.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Пунктом 24Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З огляду на зазначене, суд погоджується з покликанням позивача про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектором патрульної поліції було порушено ст. ст. 245, 247, 252, 280, а саме не було проведено розгляд справи належним чином: не було здійснено дослідження і оцінки доказів, не було зясовано всіх обставин справи, не було доведено вину водія тощо.

Суд критично ставиться до доводів позивача щодо неналежного місця розгляду справи. Рішення Конституційного суду України на момент його винесення дійсно регулювало питання щодо місця розгляду справи, адже існувала невизначеність у відповідній нормі КУпАП. Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції.

А частина 4 вищезазначеної статті вказує на те, що у випадках, передбачених ч. 1 і 2 зазначеної статті уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд не вбачає порушення процедури вирішення справи про адміністративне правопорушення інспектором на місці його вчинення.

Окрім зазначеного, позивач вказує на те, що в оскаржуваній постанові невірно зазначено його по батькові, а саме вказано «Григорович» замість «Григорійович».

З огляду на ситуацію, враховуючи час доби винесення постанови, суд вважає, що зазначена описка могла статися внаслідок поганого освітлення або могла бути зроблена механічно. Тому суд не вбачає в даній ситуації істотного порушення норм КУпАП.

Також позивач наголошує на тому, що оскаржувана постанова не надійшла йому поштою в строк, визначений законодавством. Дійсно ст. 285 КУпАП передбачає, що постанова протягом трьох днів вручається або надсилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої вона була винесена. Відповідач не надав суду доказів відправлення зазначеного рішення позивачу. Виходячи з зазначеного, суд також погоджується з тим, що інспектором, який виносив постанову, порушено норми КУпАП щодо строків надсилання постанов.

Суд приймає до уваги пояснення позивача наведені в позові. Разом з тим, суд вважає, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови було прийняте зазначене рішення на підставі об'єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, суду не представлено. Так відповідач не надав суду жодного доказу вчинення позивачем правопорушення.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак ненадання доказів в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись наявними у справі доказами, що повністю відповідає положенням ст.205 КАС України.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що інспектором поліції порушено норми ст. 245 КУпАП, а саме відповідачем не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, об'єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, то суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст. 122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 8, 9, 20, 28, 44, 47, 77, 90, 192, 210-211, 241-246, 250, 294 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 381568 від 28 квітня 2018 року визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в тридцяти денний строк з дня проголошення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя Галайко Н. М.