Справа № 0840/3268/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року

Справа № 0840/3268/18

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, Запорізька області, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

до Державного підприємства “Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№77)” (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промислова, буд. 1)

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - позивач) до Державного підприємства “Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№77)” (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 170172,01 грн.

Ухвалою суду від 15.08.2018 відкрито спрощене провадження у справі з викликом (повідомленням) учасників справи.

10.09.2018 розгляд справи відкладено у зв’язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з’явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного пристрою, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) не здійснювалось.

З матеріалів справи встановлено, що податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 5947,20 грн. та з податку на додану вартість в розмірі 164114,81 грн., виник з таких підстав.

Згідно пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Судом встановлено, що відповідно до приписів статті 129 Податкового кодексу України, у зв'язку з несвоєчасною сплатою податкового боргу відповідачу нараховано пеню в розмірі 5947,20 грн.

Загальна заборгованість ДП «ПДКВС України (№77)» перед державним бюджетом, в зв'язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб становить 5947,20 грн., доказів погашення заборгованості суду не надано.

Також, судом встановлено, що ГУ ДФС у Запорізькій області 22.08.2017 проведено камеральну перевірку даних, задекларованих в податковій звітності, своєчасності подання податкової звітності та своєчасності реєстрації податкових накладних суб'єкта господарювання.

За результатами перевірки складено акт №276/08-22-12-01/8680081 від 22.08.2017, в ході перевірки виявлено порушення вимог п.201.10 ст.201 ПК України, а саме - перевищення 15-ти денного терміну реєстрації податкової накладної, що підлягає наданню покупцю - платнику ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У зв’язку з виявленими порушенням контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2017 на суму 65926,87 грн. Зазначене рішення у встановленому порядку було вручено уповноваженій особі платника податків, доказів оскарження податкового повідомлення – рішення суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що за результатами здійснення відповідачем фінансово-господарської діяльності та на виконання вимог діючого законодавства України, боржником надано до контролюючого органу податкові декларації з ПДВ, а саме:

№ від 20.10.2017, термін сплати 30.10.2017, в якій самостійно відповідачем визначене загально узгоджене податкове грошове зобов'язання 12645,00 грн.;

№ від 17.11.2017, термін сплати 30.11.2017, в якій самостійно відповідачем визначене загально узгоджене податкове грошове зобов'язання 15776,00 грн.;

№ від 18.12.2017, термін сплати 30.12.2017, в якій самостійно відповідачем визначене загально узгоджене податкове грошове зобов'язання 15909,00 грн.;

№ від 18.01.2018, термін сплати 30.01.2018, в якій самостійно відповідачем визначене загально узгоджене податкове грошове зобов'язання 14179,00 грн.;

№ від 15.02.2018, термін сплати 02.03.2018, в якій самостійно Відповідачем визначене загально узгоджене податкове грошове зобов'язання 2054,00 грн.;

№ від 16.03.2018, термін сплати 30.03.2018, в якій самостійно Відповідачем визначене загально узгоджене податкове грошове зобов'язання 11712,00 грн.;

Крім того, згідно ст.129 Податкового кодексу України, в зв'язку з несплатою податкового боргу підприємству було нараховано пеню в сумі 26022,94 грн.

Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов’язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.49.1 ст.49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

У відповідності до п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до п.58.2 ст.58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сума грошового зобов’язання визначена контролюючим органом у вищевказаних податкових повідомленнях – рішеннях та самостійно визначена у податкових деклараціях є узгодженою та у встановлений законом строк не сплачена.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено обов’язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг – сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Пунктом 95.2 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом досліджено надані позивачем першу податкову вимогу від 17.10.2001 №1/102 та другу податкову вимогу №2/57 від 20.12.2001. Оскільки вимога не була відкликана в порядку ст.60 Податкового кодексу України, контролюючий орган не мав підстав для направлення нової податкової вимоги.

На момент розгляду справи в суді, податковий борг податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 5947,20 грн. та з податку на додану вартість в розмірі 164114,81 грн., та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Заперечення відповідача стосовно того, що стягнення не може бути звернуто на майно органів і установ виконання покарань суд не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно ч.5 ст.26 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я не допускається.

Тобто, чинним законодавством України передбачено заборону звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що предметом розгляду даної справи є стягнення податкового боргу, а не звернення стягнення на майно.

Порядок звернення стягнення на майно врегульовано п.95.3 ст.95 ПК України та передбачає, що контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.1.1 ст.1 ПК України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Суд зазначає, що Податковий кодекс України не містить жодних виключень для установ Державної кримінально-виконавчої служби України щодо обов’язки своєчасно та у повному обсязі сплачувати податки та збори.

Згідно зі статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів п.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб’єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб’єкта владних повноважень, пов’язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

За таких обставин сплачена позивачем сума судового збору з відповідача не стягується, оскільки позивачем виступає суб’єкт владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, Запорізька області, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 166, ) до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№77)» (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промислова, буд. 1, ) про стягнення податкового боргу задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з рахунків платника податків Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№77)», у всіх банках, обслуговуючих такого платника податків, податковий борг:

з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 5947,20 грн. (п’ять тисяч дев’ятсот сорок сім гривень 20 копійок) на р/р 0011, код платежу 11010100, , МФО 813015, банк ГУДКСУ у Запорізькій області, отримувач Бердянське УК/Бердянськ/;

з податку на додану вартість в розмірі 164224,81 грн. (сто шістдесят чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 81 копійка) на р/р 0011, код платежу 14060100, , МФО 813015, банк ГУДКСУ у Запорізькій області, отримувач Бердянське УК/Бердянськ/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 01.10.2018.

Суддя М.С. Лазаренко