Справа № 826/3352/16
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 жовтня 2018 року № 826/3352/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління

ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної та фінансової шкоди,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.08.2014 року №, від 16.07.2015 року №, від 10.08.2015 року №, зобов'язати відповідача винести публічне та/або письмове вибачення, стягнути моральну та фінансову шкоду, зарахувати суму надміру сплаченого податкового грошового зобов'язання за 2013 рік в рахунок оплати податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року відкрито провадження у справі.

У зв'язку з припиненням повноважень судді щодо здійснення правосуддя, в провадженні якого перебувала адміністративна справа, справу було повторно розподілено між суддями.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Григоровича П.О.

Враховуючи зазначене, ухвалою суду від 19.05.2017 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначає, що не погоджується з висновками актів перевірок щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу України при визначенні суми податку на доходи фізичних осіб, оскільки висновки відповідача за наслідками проведених перевірок є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечує, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірок встановлено заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб за 2013-2014 роки, внаслідок чого оскаржувані податкові повідомлення-рішення є цілком правомірними та такими, що скасуванню не підлягають.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції до 15.12.2017, а рішення постановлене з урахуванням п. 10 частини першої Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2014 року відповідачем на підставі акту перевірки №2039/26-52-17-03/НОМЕР_1 від 21.07.2014, прийнято податкове повідомлення-рішення:

- , яким позивачу за порушення п.п.164.1.3, 168.2.1, 170.11.1 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування» (за 2013 рік) всього в сумі 1452,50 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 1162 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 290,50 грн.

16 липня 2015 року відповідачем на підставі акту перевірки №3391/26-52-17-04-НОМЕР_1 від 08.06.2015, прийнято податкове повідомлення-рішення:

- , яким позивачу за порушення п.п.164.1.3, 168.2.1, 170.11.1 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування» (за 2014 рік) всього в сумі 2495,85 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 1996,68 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 499,17 грн.

10 серпня 2015 року відповідачем на підставі акту перевірки №54/26-52-17-04/НОМЕР_1 від 10.08.2015, прийнято податкове повідомлення-рішення:

- , яким позивачу за порушення на 290 днів строку сплати грошового зобов'язання за зазначеним вище ППР № та порушення на 363 дні строку сплати грошового зобов'язання за податковою декларацією від 30.04.2014 №, визначено штрафну (фінансову) санкцію в сумі 232,45 грн.

Як вбачається з актів перевірок та письмових заперечень відповідача, підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДФО за 2013, 2014 роки стали наступні обставини.

Так, в частині 2013 року позивачем у відповідній податковій декларації задекларовано оподатковуваний дохід в сумі 70 700 грн. Податок на прибуток обраховано позивачем самостійно в сумі 10 627,60 грн. Втім, на думку контролюючого органу, податок на прибуток мав бути обрахований наступним чином: з доходу 11470,00 грн (десятикратний розмір МЗП) за ставкою 15% = 1720,50; з залишку доходу за 2013 рік - 59230,00 * 17% = 10 069,10 грн, всього - 11789,60 грн.

А оскільки позивачем обраховано ПДФО за 2013 рік в сумі 10 627,60 грн, відповідно різниця в сумі 1162 грн (11789,60-10627,60) і донарахована позивачу за 2013 рік.

В частині 2014 року позивачем у відповідній податковій декларації задекларовано оподатковуваний дохід в сумі 88 200 грн. Податок на прибуток обраховано позивачем самостійно в сумі 12 753,72 грн. Втім, на думку контролюючого органу, податок на прибуток мав бути обрахований наступним чином: з доходу 12180,00 грн (десятикратний розмір МЗП) за ставкою 15% = 1827,00; з залишку доходу за 2013 рік - 76020,00 * 17% = 12923,40 грн, всього - 14750,40 грн.

А оскільки позивачем обраховано ПДФО за 2014 рік в сумі 12753,72 грн, відповідно різниця в сумі 1996,68 грн (14750,40-12753,72) і донарахована позивачу за 2014 рік.

Не погоджуючись з правомірністю та обґрунтованістю вказаних розрахунків контролюючого органу, позивач посилається на те, що відповідачем було обраховано ПДФО без врахування обставин відрахування роботодавцем позивача ЄСВ з нарахованого доходу за кожен календарний місяць протягом 2013-2014 років.

За таких обставин позивач звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктами 164.1.2 та 164.1.3. Податкового кодексу України встановлено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в перевіряємому періоді перебувала в трудових взаємовідносинах з посольством Італійської Республіки.

Відповідно до наявних в матеріалах справи належним чином засвідчених копій розрахунків сум виплаченої заробітної плати (а.с.42 том 1), Державним підприємством «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» виплачено з січня 2013 по грудень 2013 включно на користь ОСОБА_1 70700 грн.

Аналогічним чином, відповідно до наявних в матеріалах справи належним чином засвідчених копій розрахунків сум виплаченої заробітної плати (а.с.47 том 1), Державним підприємством «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» виплачено з січня 2014 по грудень 201 включно на користь ОСОБА_1 88200 грн.

Вказаними розрахунками підтверджується, що в 2013 році роботодавцем з заробітної плати позивача було утримано 2545,20 грн.

В той же час, відповідно до розрахунків за 2014 рік, роботодавцем із заробітної плати позивача було утримано ЄСВ в сумі 3175 грн.

За змістом п.164.6 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

При нарахуванні доходів у вигляді винагороди за цивільно-правовими договорами за виконання робіт (надання послуг) база оподаткування визначається як нарахована сума такої винагороди, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За таких обставин, оскільки позивачем, відповідно до наявних в матеріалах справи розрахунків (а.с.8, 9 том 1), обраховано податок на доходи фізичних осіб, з урахуванням зменшення бази оподаткування на суму ЄСВ, як то передбачено п.164.6 ПК України, а контролюючий орган в рамках камеральної перевірки не витребував у позивача будь-яких документів та пояснень, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про неправомірність збільшення позивачу ПДФО з обрахунку від всієї суми нарахованого доходу за 2013 - 2014 роки, внаслідок чого податкові повідомлення-рішення та є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Податкове повідомлення-рішення в частині застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції за порушення на 290 днів строку сплати грошового зобов'язання за зазначеним вище ППР №, підлягає скасуванню, адже обов'язок щодо сплати грошового зобов'язання в сумі 1162 грн, як встановлено вище судом, у позивача відсутній.

Податкове повідомлення-рішення в частині застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції за порушення на 363 дні строку сплати грошового зобов'язання в сумі 0,25 грн за податковою декларацією від 30.01.2014 №, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, адже відповідачем до матеріалів справи не наданого жодного доказу на підтвердження зазначених обставин, в той час як відповідно до квитанції №к82/U/8, позивачем сплачено ПДФО за 2013 рік в сумі 10 627,60 грн - 30.07.2014.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування ППР, є обґрунтованими.

Позовні вимоги в частині зарахування суми надміру сплаченого податкового грошового зобов'язання за 2013 рік в рахунок оплати податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік, задоволенню не підлягають, адже до компетенції суду не віднесено вирішення вказаного питання, а є реалізацією саме дискреційних функцій податкового органу.

Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача принести вибачення, є невірно обраним способом захисту порушеного права в рамках адміністративного спору, внаслідок чого також задоволенню не підлягають.

Клопотання про відшкодування фінансової шкоди на оплату поштових відправлень в сумі 1005,51 грн, задоволенню не підлягає, адже в матеріалах справи відсутні докази понесених позивачем витрати в сумі 1005,51 грн, що пов'язані з розглядом справи.

Клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 1111,00 грн, задоволенню не підлягає, адже копія договору про надання правової допомоги, квитанції та рахунку на оплату послуг (а.с.58-60 том 1), жодним чином не свідчать про отримання позивачем правової допомоги, пов'язаної з даною справою та не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що позбавляє Окружний адміністративний суд м. Києва оцінити співмірність розміру витрат у відповідності з ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, позовна заява та всі інші без виключення заяви (клопотання) від позивача, що наявні в матеріалах справи, складені та підписані позивачем особисто.

В судовому засіданні позивач також приймала участь особисто, що в сукупності свідчить на користь відсутності підстав для відшкодування витрат на правову допомогу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.08.2014 року №, від 16.07.2015 року №, від 10.08.2015 року №, складені Державною податковою інспекцією у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві.

В решті позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна грн 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1.

Державна податкова інспекція у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві (ідентифікаційний , адреса: 02217, м. Київ, вул. Закревського, 41)

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович