Справа № 367/5639/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №367/5639/16-а

адміністративне провадження №К/9901/32521/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кравчука В.М.,

суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 15.11.2016 (одноособово суддя Кухленко Д.С.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017 (колегія суддів у складі суддів Грибана І.О., Беспалова О.О., Парінова А.Б.)

у справі №367/5639/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області

про визнання протиправними та скасування рішень, закриття адміністративної справи.

І. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування:

- припису від 13.06.2016 №1306/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

- постанову від 29.06.2016 №А-2906/3 у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1,ч.5 ст.96 Кодекса України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу.

2. Ірпінський міський суд Київської області постановою від 15.11.2016 у задоволенні позову відмовив повністю.

3. Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02.03.2017 вищевказане рішення суду залишив без змін.

4. Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити постанову задоволення позовних вимог повністю, стягнути судові витрати за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

5. 27.03.2017 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження.

6. У зв'язку з ліквідацією зазначеного суду касаційної інстанції справа для розгляду касаційної скарги передана Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду.

7. Ухвалою від 09.10.2018 Верховний Суд прийняв справу до свого провадження та призначив її до розгляду.

8. Жодних клопотань, у тому числі щодо участі сторін в судовому засіданні Суду не надходило.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Головний спеціаліст відповідача ОСОБА_2 відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» здійснив позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо об'єкту будівництва реконструкція частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

10. Перевіркою встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, - належить позивачу на підставі рішення Гостомельської селищної ради від 27.09.2007 № 522-20-V, договору купівлі-продажу квартири від 03.07.2007 серії ВЕР № 842847, зареєстрованого в реєстрі за № 1915, Витягу від 18.08.2007 серії ССЕ №159266 про реєстрацію права власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 18636497), площею 0,0304 га.

11. Відповідно до технічного паспорту від 27.01.2014 №360, виготовленого КП КОР «Північне бюро технічної інвентаризації», замовник - позивач виконав будівельні роботи з перебудови приміщення мансарди розмірами 6,7 х 5.3 м. без документу, що надає право на виконання будівельних робіт, чим порушив вимоги ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

12. Також встановлено, що замовником не були виконані всі необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігають стіканню атмосферних опадів з покрівлі та карнизів будинку на територію суміжних ділянок, чим порушено вимоги пункту 3.25* ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень».

13. Виявлені порушення зафіксовані в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13.06.2016, на підставі якого видано припис від 13.06.2016 №1306/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано усунути виявлені порушення в термін до 13.09.2016.

14. Протоколом від 13.06.2016 (А-2306/1) про адміністративне правопорушення позивача повідомлено про дату та місце розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

15. За наслідками розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення виконуючим обов'язки начальника Інспекції прийнято постанову від 29.06.2016 №А-2906/3, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 950 грн.

16. Не погоджуючись із зазначеними рішеннями позивач звернувся до суду з позовом.

17. Судом першої інстанції встановлено, що позивач не звертався для легалізації самочинного будівництва до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, визначеному ч.9 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Не надано доказів щодо цього і суду апеляційної інстанції.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

18. Позивач стверджує про прийняття відповідачем спірних рішень за відсутності факту правопорушення.

19. Стверджує, що обстеження представником відповідача не проводилося, а добудова ним проведена у встановленому законом порядку на підставі рішення виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Київської області від 02.12.2009 №224 щодо дозволу обладнати приміщення мансарди в квартирі, яка належить йому на праві власності.

20. Просить спірні рішення визнати протиправними та скасувати, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

21. Відповідач стверджує, що спірні рішення ухвалив відповідно до вимог чинного законодавства із-за допущеного позивачем порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

22. Оцінивши доводи та аргументи учасників, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи правомірністю спірних рішень відповідача та підтвердженням виявленого відповідачем порушення позивача у сфері містобудівної діяльності.

23. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, мотивуючи наступним.

24. Проаналізувавши ст.1 Закону України «Про основи містобудівної діяльності», підп.6 ч.1 ст.7, 34, ст.41 закону України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон України №3038-VI), п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.24,29 Закону України «Про планування і забудову територій», пункти 1-2, 11, 16-17 постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, якою затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок № 553), суд дійшов висновку, що для добудови мансарди позивач мав обов'язок отримати дозвіл на виконання будівельних робіт, відсутність якого позивач не заперечував.

25. З приводу наданого позивачем рішення виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Київської області від 02.12.2009 №224 суд акцентував, що з 15.04.2009 року набрали чинності зміни до пункту 9 підпункту «а» частини 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачені підпунктом 1 пункту 7 розділу 1 Закону України від 16.09.2008 №509-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», якою виключено з відання органів сільських, селищних, міських рад надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності та яку викладено в редакції, відповідно до якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

26. Нормами Закону України від 16.09.2008 №509-VІ визначено, що дозвіл на будівництво об'єкта містобудування, вихідні дані (архітектурно-планувальне завдання та технічні умови щодо інженерного забезпечення) та дозвіл на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності підпунктами 1 - 4 та абзацом п'ятим підпункту 6 пункту 9 розділу I Закону України від 16 вересня 2008 року N 509-VI, зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності Законом України від 16 вересня 2008 року N 509-VI, а щодо об'єктів містобудування, будівництво яких розпочато, - до завершення їх будівництва.

27. Колегія суддів також звернула увагу, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про планування і забудову територій» (втратив чинність 12.03.2011).

28. Відповідно до частини 9 Розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

- індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року;

- збудовані до 12 березня 2011 року:

- громадські будинки I і II категорій складності;

- будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об'єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

29. Факт здійснення самочинного будівництва суди визнали таким, що підтверджується відповідною відміткою у технічному паспорті від 27.01.2014, виготовленому КП КОР «Північне бюро технічної інвентаризації».

30. Крім того, відповідно до пункту 3.25* ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

31. Частиною 5 ст.96 КУпАП передбачено, що виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

32. За таких підстав, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що оскаржуваний припис та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правомірними.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ

33. У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів нижчих інстанцій з підстав порушення ними норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, неповного врахування всіх обставин справи, та просить задовольнити позов у повному обсязі.

34. Акцентує увагу на безпідставності неврахування судами чинності рішення органу місцевого самоврядування, яким надано дозвіл на переобладнання мансарди, та виконання цих робіт у 2009 році.

35. Акцентує, що у вказаному періоді діяли Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76. Ними передбачалося отримання дозволу на виконання робіт виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Отже позивач не допускав порушень законодавства, а суд апеляційної інстанції поширив зворотну дію законодавства на правовідносини, які виникли до прийняття відповідних законів.

36. Тому позивач вважає, що не мав обов'язку отримувати дозвіл на будівельні роботи саме у відповідача.

37. Крім того стверджує про порушення судом апеляційної інстанції його права на судовий захист, оскільки його не було повідомлено про день і час розгляду його справи, не отримано від позивача пояснень щодо обставин справи.

38. Відповідач у письмовому запереченні на касаційну скаргу просив у її задоволенні відмовити з підстав необґрунтованості.

39. Акцентує увагу на відкритому кримінальному провадженні за ст.ст.365-2, 366 КК України щодо факту реєстрації права власності на новозбудований об'єкт за позивачем.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

40. Відповідно до положень частин 1-3 ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України (чинної редакції, далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Водночас не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

41. З огляду на зазначене Суд врахував, що не наділений повноваженням додатково встановлювати обставини, які суди нижчих інстанцій не встановили, здійснювати переоцінку встановлених обставин справи.

42. Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд врахував наступне.

43. Касаційна скарга не містить аргументованих доводів щодо неповного встановлення судами обставин справи, які впливають на результат вирішення спору.

44. Зважаючи на межі повноважень Суд врахував встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, згідно з якими суди визнали підтвердженим факт самовільного будівництва позивачем мансарди на підставі записів у технічному паспорті від 21.04.2014 на відповідне нерухоме майно позивача.

45. Посилання касатора на неврахування судами рішення виконавчого комітету та норм Гостомельської селищної ради Київської області від 02.12.2009 №224 та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, є необґрунтованим з огляду на те, що це рішення згідно з мотивуючими частинами оскаржених постанов судів враховане для оцінки встановлених обставин справи.

46. Зокрема, суди правильно врахували набрання чинності з 15.04.2009 змін до пункту 9 підпункту «а» частини 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачені підпунктом 1 пункту 7 розділу 1 Закону України від 16.09.2008 №509-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», якою виключено з відання органів сільських, селищних, міських рад надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності та яку викладено в редакції, відповідно до якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

47. Нормами Закону України від 16.09.2008 №509-VІ визначено, що дозвіл на будівництво об'єкта містобудування, вихідні дані (архітектурно-планувальне завдання та технічні умови щодо інженерного забезпечення) та дозвіл на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності підпунктами 1 - 4 та абзацом п'ятим підпункту 6 пункту 9 розділу I Закону України від 16 вересня 2008 року N 509-VI, зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності Законом України від 16 вересня 2008 року N 509-VI, а щодо об'єктів містобудування, будівництво яких розпочато, - до завершення їх будівництва.

48. Отже рішення, на яке вказує позивач, не вважається дозволом на початок будівельних робіт уповноваженого органу.

49. Суди правильно застосували норми законодавчих актів, які поширюють дію на спірні відносини, та надали правильну правову оцінку встановленим обставинам справи щодо кожного аргументу сторін.

50. Доводи позивача в касаційній скарзі про невиконання апеляційним судом обов'язку повідомлення його про дату та час судового засідання є безпідставними, оскільки в матеріалах судової справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення позивачу 10.02.2017 повістки-повідомлення згідно з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 про призначення до апеляційного розгляду його скарги на 02.03.2017 о 9год.20хв. та місце його проведення.

51. Крім того, участь позивача у судовому засіданні вказаного суду підтверджується журналом судового засідання від 02.03.2017, за результатами якого прийнята оскаржувана ухвала про залишення постанови суду першої інстанції без змін.

52. Інших доводів та доказів, аніж які були оцінені судами попередніх інстанцій, касаційна скарга не містить.

53. Відповідно до ст.350 КАС України (чинної редакції) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

54. Врахувавши зазначене, Суд дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права на підставі повно встановлених обставин справи, а касаційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 345, 349, 350- 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 07.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя О.П.Стародуб

Суддя Т.О.Анцупова