Справа № 820/5050/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 жовтня 2018 р. № 820/5050/18

Харківський окружний адміністративний суд

в складі головуючого судді Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (просп. Конституції, буд. 60/6, м. Куп'янськ, Харківська область, 63701, код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення № № від 24.04.2018, № від 24.04.2018 та податкову вимогу № 78287-17 від 30.05.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було проведено перевірку позивача, за наслідками якої податковим органом складені спірні податкові повідомлення-рішення № № від 24.04.2018, № від 24.04.2018. Підставою для донарахування грошових зобов'язань за податком з доходів фізичних осіб та військового збору став факт отримання позивачем доходу у зв'язку із прощенням його боргу перед АКІБ «УкрСиббанк», що виник на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 07.09.2007. Позивач вважає висновки податкового органу неправомірними, через що податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки, на думку позивача, в нього відсутній обовязок щодо самостійної сплати податків у звязку з прощенням боргу, так як позивач не отримував суми прощеного боргу. З огляду на те, що податковим органом було винесено податкову вимогу № 78287-17 від 30.05.2018, на підставі спірних податкових повідомлень-рішень, позивач також вважає таку податкову вимогу незаконною.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки, а також зазначив, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Позивач, ОСОБА_1, в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимог, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 07.09.2007, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 як позичальнику кредит у розмірі 55000 доларів США, валюта кредиту - долар США. (а.с.24-32).

21.12.2015 рішенням правління АТ «УкрСиббанк», складеним у формі протоколу №26/15 затверджено Програму анулювання залишку боргу за валютними кредитами для клієнтів роздрібного бізнесу АТ «УкрСиббанк» на умовах згідно Додатку № 6 до даного Протоколу (далі - «Програма анулювання») та затверджено перелік кредитів, за якими можливо проводити Програму анулювання згідно Додатку № 7 до даного Протоколу.

З витягу з додатку № 7 до даного Протоколу вбачається, що кредит позивач потрапив у перелік я перелік кредитів, за якими можливо проводити Програму анулювання.

АТ «УкрСиббанк» 20.04.2016 за № 31-1-64/88 надано позивачу ОСОБА_3 про анулювання боргу, в якому зазначено, що банк, як кредитор, з метою виконання вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, повідомляє позивача, як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання його кредитної заборгованості за Кредитним договором N 0 від 07.09.2007, а саме суми основного боргу (кредиту) 29273,56 доларів США, що складає 744821,18 гривень по курсу НБУ станом на 20.04.2016. Також повідомлено, що АТ «УкрСиббанк», як кредитором прийнято рішення про анулювання заборгованості позивача за Кредитним договором № 0 від 07.09.2007, а саме суми процентів: 85,85 доларів США, що складає 4728,67 гривень по курсу НБУ станом на 20.04.2016. Також звернуто увагу позивача, що відповідно до пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є його доходом, отриманим як додаткове благо, і йому необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України. (а.с.87)

Вказане повідомлення отримане особисто позивачем 20.04.2018, що ним не заперечувалося в ході судового розгляду справи.

Згідно з відомостями з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Фіскальної служби України, фізична особа ОСОБА_1 в 2016 році отримав дохід як додаткове благо від АТ «УкрСиббанк», у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. (а.с. 45)

Листом банку від 07.07.2017, наданого у відповідь на запит відповідача №465/10/20-26-13-01 від 23.05.2017, повідомлено, що банк підтверджує інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичній особі ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), які в 2016 р. у повному обсязі відображено у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма № 1ДФ) за ознакою доходу « 126». Доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ. (а.с. 48-49)

Контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої 06.04.2018 складено акт № 1310/20-40-13-05-, в якому, зокрема, зазначено про встановлення порушення:

- підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, п. 167.1 ст. 167 та п.п. «а» та п.п. «в» п. 176.1 ст. 176 ПК України , у результаті чого визначено суму податковий зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на суму 134067,81 грн.

- відповідно п. 16-1 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового Кодексу, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 ст. 162 Податкового кодексу, а саме фізична особа - резидент, яка отримує доходи із джерела їх походження в Україні. Об'єктом оподаткування збором є доходи визначені ст. 163 Кодексу, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається в тому числі і дохід як додаткове благо, у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у межах, що оподатковується згідно з розділом IV Податкового Кодексу (п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 податкового Кодексу України). Ставка збору становить 1,5 % об'єкта оподаткування, у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з військового збору за період, що перевірявся, на суму 11172,32 гри., в тому числі за 2016 рік у 11172,32 грн.

Як вбачається з акту перевірки, підставою збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору є висновок контролюючого органу про заниження обєкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військового збору через невключення до загального річного оподатковуваного доходу доходу, отриманого позивачем як додаткове благо, а саме прощеної кредитором суми боргу (кредиту).

24.04.2018 на підставі акту перевірки № 1310/20-40-13-05- від 06.04.2018 контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким платнику податку збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 167584,76 грн, з них за основним платежем 134067,81 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 33516,95 грн та № НОМЕР_3, яким платнику податків збільшено суму грошового зобовязання з військового збору на загальну суму 13965,40 грн, з них за основним платежем 11172,32 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2793,08 грн.

У звязку з несплатою у встановлені ПК України строки сум податкових зобовязань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями № НОМЕР_2 від 24.04.2018 та № НОМЕР_3 від 24.04.2018, податковим органом була винесена податкова вимога № 78287-17 від 30.05.2018 (а.с.15).

Надаючи оцінку правомірності спірних рішень відповідача, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 є платником податку на доходи фізичних осіб у розумінні статті 162 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ПК України) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань» №321-VIII від 09 квітня 2015 року, положення якого набрали чинності 07 травня 2015 року, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

У даному випадку анульована (прощена) позивачу по кредитному договору сума боргу є основною сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту), а тому вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2016 рік.

При цьому, як встановлено в ході розгляду справи, кредитором було повідомлено позивача про прощення (анулювання) боргу шляхом вручення ОСОБА_3 про прощення боргу, тобто дотримано умови, з якими положення підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України пов'язують обов'язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про поширення на анульовану банком суму положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, адже відносно заборгованості по договіру про надання споживчого кредиту № 0 від 07.09.2007 відсутні відповідні умови (зміна валюти зобов'язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення відповідним чином розрахованої різниці), за яких застосовуються вказані положення законодавства, що підтверджується довідкою банку № 13-3-05/1370 від 27.09.2018 (а.с. 86).

Також суд не бере до уваги як належний доказ обґрунтованості заявленого позову непогодження позивача з умовами, на яких йому було прощено кредит, оскільки він не оскаржував відповідної угоди з банком, а дослідження умов прощення кредиту, у звязку з чим у позивача виник обєкт оподаткування у вигляді додаткового блага, не є обовязком контролюючого органу при визначенні суми грошового зобовязання.

Таким чином, суд прийшов до висновку, щодо правомірності визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відтак, за встановлених обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, є правомірним визначення позивачу грошового зобов'язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до п. 59.1, 59.3 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Оскільки судом встановлено правомірність нарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору за податковими повідомленнями-рішеннями № НОМЕР_2 від 24.04.2018 та № НОМЕР_3 від 24.04.2018, які на момент прийняття спірної вимоги не були ані оскаржені позивачем, ані сплачені, суд також приходить до висновку про відсутність підстав для скасування такої податкової вимоги №78287- 17 від 30.05.2018.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (просп. Конституції, буд. 60/6, м. Куп'янськ, Харківська область, 63701, код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя Білова О.В.