Справа № 1840/3425/18
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 р. Справа № 1840/3425/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якому позивач просить зобовязати відповідача щомісячно, з 01.01.2016, здійснювати нарахування та виплату пенсії в розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Проходив службу в Роменському МРВ УМВС України в Сумській області до 10.04.2007, звільнився в запас Збройних Сил України за ст. 64 п. "б" (через хворобу). Пенсія позивачу призначена із розрахунку 65 % грошового забезпечення при вислузі 18 років 09 місяців 24 дні. Законом від 23.12.2015 № 900-VIII до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" внесено зміни, відповідно до яких у разі на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки), пенсія призначається з урахуванням таких змін, а призначена пенсія підлягає перерахунку. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоровя, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Пенсія у 2007 році призначена у розмірі 65 % грошового забезпечення, а з 01.01.2016, на думку ОСОБА_1, у нього виникло право на включення додатково до розрахунку пенсії 5 % у звязку зі звільненням зі служби за станом здоровя в зв'язку із зміною розміру відсотку осіб, звільнених зі служби за станом здоров'я. Відповідач відмовив у перерахунку пенсії виходячи із 70 % грошового забезпечення у звязку із чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

01.10.2018 відповідачем подано відзив, у якому останній проти позовних вимог заперечує та зазначив, що ОСОБА_1 з 11.04.2007 перебуває на обліку в управлінні, отримує пенсію за вислугу років, розраховану відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи із 65 % суми грошового забезпечення. Відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 у березні 2018 проведено перерахунок розміру пенсії позивача. Також, у травні 2018, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду проведено перерахунок пенсії позивача. На підставі довідки від 30.05.2018 № 11/500, у червні 2018 позивачу перераховано пенсію, виходячи із 65 % суми грошового забезпечення.

08.10.2018 до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив відповідача, у якій позивач фактично підтвердив свою позицію по справі, викладену у позовній заяві.

Ухвалою від 12.09.2018 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером (а.с. 11), перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області, з 2007 року отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Наказом УМВС України в Сумській області від 06.04.2007 № 26 ос ОСОБА_1 звільнено за ст. 64 п. "б" через хворобу з 10.04.2007 (а.с. 12).

Згідно з протоколом від 09.06.2007, пенсія позивачу призначена з 11.04.2007 із розрахунку 65 % грошового забезпечення (а.с. 27). У липні 2018 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою від 31.07.2018, у якій, посилаючись на зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", внесені законом від 23.12.2015 № 900-VIII просив здійснити перерахунок його пенсії з 01.01.2016 із урахуванням додаткових 5 % до основного розміру пенсії, тобто 70 % грошового забезпечення , оскільки підставою його звільнення стало неможливість проходження служби за станом здоров'я (а.с. 15-16).

Листом від 16.08.2018 № 2037/Л-11 ГУ ПФУ в Сумській області розяснило позивачу, що пенсія йому призначена відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виходячи із загальної вислуги 25 років 04 місяців та 29 днів, а саме за вислугу 20 років - 50 % та 3 % за кожний рік вислуги понад 20 років - 15 %, тобто 65 % суми грошового забезпечення (а.с. 17).

Не погодившись із зазначеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільнені зі служби за станом здоровя пенсія призначається виходячи із 55 процентів сум грошового забезпечення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивача звільнено зі служби за станом здоровя згідно наказу №26 о/с від 06.04.2007 (а.с. 12).

При цьому пенсія позивача була призначена виходячи із вислуги років, але без урахування факту звільнення у відставку за станом здоровя, незважаючи на те, що всі документи, що стосуються підстав звільнення направлялися відповідачу із поданням про призначення пенсії.

Як вбачається із листа ГУ ПФУ в Сумській області від 16.08.2018 № 2037/Л-11 пенсія позивачу призначена з 11.04.2007 виходячи із 65 % грошового забезпечення, із яких 50 % за вислугу 20 років та 15 % за вислугу понад 20 років за кожний рік у розмірі 3 %. Як зазначає відповідач у відзиві останній перерахунок пенсії позивачу проведено у червні 2018 виходячи із 65 % грошового забезпечення (а.с. 23)

Із матеріалів пенсійної справи, наданих відповідачем вбачається, що з моменту призначення, пенсія позивача неодноразово перераховувалась. Так, пенсія ОСОБА_1 була перерахована з 01.01.2008, з 01.09.2010, з 01.12.2016, з 01.04.2018, з 01.07.2018. При цьому при проведенні перерахунків до уваги приймалась зміна розміру складових грошового забезпечення позивача, а основний розмір пенсі (65 % грошового забезпечення) залишався незмінним (а.с. 30, 31, 33, 35, 37, 39).

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Таким чином особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільнені зі служби за станом здоровя пенсія призначається виходячи із 55 процентів сум грошового забезпечення, а за кожен рік вислуги понад 20 років додається 3 проценти відповідних сам грошового забезпечення.

У відзиві відповідач підтверджує, що пенсія позивачу призначена згідно п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", але основний розмір взято 50% суми грошового забезпечення. Таким чином пенсія позивача була призначена виходячи із вислуги років, але без урахування звільнення позивача у відставку за станом здоровя, що є порушенням п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), оскільки таким особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільнені зі служби за станом здоровя пенсія призначається виходячи із основного розміру 55 % сум грошового забезпечення, а за кожен рік вислуги понад 20 років додається 3 % відповідних сам грошового забезпечення, що в даному випадку становить 70% (55%+15%).

Відповідно до ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

При вирішені даного спору застосуванню підлягають положення статті 58 Конституції України, за змістом якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У цій нормі йде мова про нараховані суми пенсії та про вину органу ПФУ. Ненарахування сум пенсії може бути наслідком вини органу ПФУ, проявом якої є порушення законодавства про пенсійне забезпечення, тобто факт ненарахування будь-яких складових пенсії може бути спірним.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно статей 21, 22 Основного Закону України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в рішенні № 10-рп/2008 від 22.05.2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Враховуючи визначене у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема пенсіонерів, які отримують пенсію Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Пенсія є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції). Так, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, необхідно зазначити, що частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

В пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мав законні сподівання на призначення пенсії в розмірі, який визначений законодавством без будь-яких обмежень.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги ж такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("МАLTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY" №71916/01, 71917/01 та 10260/02).

В даному випадку, порушення відповідачем є триваючим, на звернення позивача відповідач не виправив помилки при визначенні відсотку, який позивач повинен отримувати, позивач просить здійснити нарахування та виплату пенсії в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016, тому в цій частині вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 704,80 грн., сплачені згідно квитанції №55/1_12 від 07.09.2018, оригінал якої знаходиться в матеріалах справ (а.с.4)

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобовязання відповідача подати в установлений судом термін звіт про виконання судового рішення, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Таким чином, вказаною нормою встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання. Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі, а тому відмовляє в цій частині вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (м. Ромни, вул. Соборна, 13/62,і.к. НОМЕР_1) в розмірі 70 % грошового забезпечення з 01.01.2016 з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) на користь ОСОБА_1 (м. Ромни, вул. Соборна, 13/62,і.к. НОМЕР_1) суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.10.2018.

Суддя С.М. Гелета