Справа № 143/1200/18
Суддя: Марченко Л. В.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 143/1200/18
РІШЕННЯ

Іменем України

03 жовтня 2018 року м.Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Марченко Л. В.,

з участю секретаря Мельніченко Т. Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Погребище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови, -

Встановив:

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 27.08.2018 інспектором роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії НК №2801170 про накладення на нього штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, за порушення вимог п. 8.4.б ПДР України.

Вказану постанову позивач вважає такою, що винесена всупереч вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому підлягає скасуванню. Свої вимоги мотивував тим, що інспектором роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 положень закону не дотримано та розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 суттєво порушив права позивача, зокрема ним не з'ясовувалось, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини які пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Рішення було прийняте без будь-якого розгляду. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектором роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 не надано можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі та проігноровано вимоги ч. 2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, чим інспектором роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 було грубо порушено норми КУпАП. Зокрема, поліцейським не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, а відразу на місці зупинки було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свою вину у вчиненні правопорушення позивач ОСОБА_1 не визнав, оскільки пояснював поліцейському, що в даному випадку не порушив ПДР України, оскільки дотримувався вимог дорожніх знаків, здійснив зупинку, а потім продовжив рух. Однак, незважаючи на пояснення, поліцейський виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив скасувати постанову інспектора роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії НК №2801170 про накладення на нього штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП. Пояснив, що того дня він їхав із м. Хмельницького, і перед знаком здійснив зупинку авто, а потім продовжив рух, коли його зупинив працівник поліції, який, не зважаючи на його пояснення про те, що жодних правил дорожнього руху він не порушував та виконував усі вказівки дорожніх знаків, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідач до суду не зявився, надіслав відзив на позовну заяву у якому вказав, що розглядаючи справу про вчинене позивачем адміністративне правопорушення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений Законом. Винесена постанова є правомірною, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне адміністративний позов задовольнити повністю з таких міркувань.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що належними доказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 27.08.2018 о 10:35 год. ОСОБА_1 рухався автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4», н. з. АВ 1140 ВМ, коли його зупинив інспектор роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, який незважаючи на пояснення ОСОБА_1 про те, що він жодних правил дорожнього руху не порушував, без використання сертифікованого обладнання, без допиту свідків, дослідження матеріалів зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, дослідження інших доказів, виніс на місці зупинки транспортного засобу постанову серії НК №2801170 про накладення на нього штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, суд виходить з того, що відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зазначена правова норма містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху. Судом встановлено, що у даному випадку жодної з підстав визначених Законом, яка б звільняла працівника поліції ОСОБА_2 від складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було.

Як вбачається з матеріалів справи, працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено не було, що є порушенням Закону.

Також суд, скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, виходить і з того, що відповідно до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складення протоколу про адміністративні правопорушення та розгляд уповноваженим органом справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Як зазначає Конституційний суд, аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстави для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення відсутні, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", яке вживається у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься у положеннях частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке вживається в положеннях частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, КУпАП визначені правопорушення, які не потребують довготривалої процедури, але цей перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення. В усіх інших випадках, як і в даному випадку, співробітник поліції зобов'язаний скласти протокол, опитати свідків, отримати пояснення від особи, яку притягують до відповідальності, та направити такий протокол уповноваженому органу, де у відділенні поліції уповноважений співробітник з дотриманням вимог КУпАП зобов'язаний розглянути протокол та винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, забезпечивши при цьому особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливість реалізувати права гарантовані їй статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, вимоги Конституції України поліцейським ОСОБА_3, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, дотримані не були.

Оскільки ОСОБА_1 послідовно заперечував винність у вчиненні правопорушення, а в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б спростовували його пояснення, то постанову інспектора роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії НК №2801170 про накладення на нього штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП необхідно визнати протиправною і її скасувати, а провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Суд також звертає увагу, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення поліцейський, в порушення вимог ст. ст. 33, 280 КУпАП, не з`ясував характер вчиненого діяння, дані про особу ОСОБА_1, його майновий стан, обставин, що помякшують і обтяжують відповідальність, що є самостійною підставою для скасування постанови.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 246, 268, 286 КАС України, суд,

Постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії НК №2801170 про накладення на ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП провадженням закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя