Справа № 826/2561/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

19 вересня 2018 року м. Київ № 826/2561/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Стринадко О.Г., представника відповідача Колток О.М., представників третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, у відсутність інших учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 (ОСОБА_4) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича (Суперфін Б.М.), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23966532 від 27.08.2015, 16:40:58 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Борисом Михайловичем, яким зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» (ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), , на земельну ділянку площею 0,124 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 120,2 кв.м., загальною площею 416,6 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4;

- зобов'язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві виключити запис про реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на земельну ділянку площею 0,124 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 120,2 кв.м., загальною площею 416,6 кв.м., за тією ж самою адресою.

Позов мотивовано тим, що реєстрація права власності на вказану земельну ділянку та будинок за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» проведена відповідачем без належних повноважень, за відсутності документів, які свідчать про перехід права власності, адже іпотечний договір лише засвідчує можливість переходу права власності в майбутньому за умови настання певних обставин, а не факт переходу права власності, без подання беззаперечних доказів, що підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.02.2016 у справі відкрито провадження, проведено підготовчі дії та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2016, занесеною до журналу судового засідання, залучено до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (ПАТ «Сведбанк»).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_7 (ОСОБА_7).

На підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017, згідно з розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2017, справу передано на автоматичний розподіл справ між суддями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2017 справу прийнято до провадження суддею Чудак О.М. та призначено до судового розгляду.

Від представника ТОВ «ФК «Вектор Плюс» надійшло клопотання від 06.06.2018 та від 09.08.2018 (доповнене) про закриття провадження у даній справі з посиланням на судову практику Верховного Суду України та неодноразово висловлену Великою Палатою Верховного Суду правову позицію щодо непідсудності адміністративним судам справ у спорах про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речового права за іпотекодержателем на підставі договору іпотеки.

В судові засідання 15.08.2018 та 19.09.2018 позивач не з'являвся, причини неявки не повідомляв та представника не уповноважував. При цьому про дату, час та місце їх проведення повідомлявся завчасно й належним чином.

Враховуючи, що про наявність заявленого у справі клопотання позивачу відомо, свою позицію по його підставах ним висловлено, а також враховуючи надані присутніми представниками учасників справи пояснення щодо необхідності його вирішення, судом ухвалено провести засідання у відсутність позивача.

Отже надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та третіми особами, суд врахував наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції до 15.12.2017 (КАС України), суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України та викладено його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України.

Так, слід зазначити, що аналогічні положення пункту 1 частини першої статті 157 КАС України в редакції до 15.12.2017, містяться в пункті 1 частини першої статті 238 КАС України в редакції з 15.12.2017.

Суд ознайомившись із змістом клопотання ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про закриття провадження у справі №826/2561/16 встановив, що воно мотивована тим, що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди та виникненням права власності у іпотекодержателя, а отже, спір має розглядатися за правилами Цивільно процесуального кодексу України (ЦПК).

Присутній в судовому засіданні представник третьої особи ТОВ «ФК «Вектор Плюс» вказане клопотання підтримав та просив суд закрити провадження у справі.

Представники відповідача й третьої особи також висловилися про наявність правових підстав, в тому числі із сформованою судовою практикою, для закриття провадження у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2008 між ОСОБА_4 (позичальник) та ЗАТ «Сведбанк Інвест» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк», Банк) укладено кредитний договір №1218-Ф. Відповідно до умов вказаного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі 300000 (триста тисяч) доларів США на строк з 13.06.2008 по 12.06.2013 включно.

Водночас, 13.06.2008 між позивачем (іпотекодавець) та Банком укладено договір іпотеки №1218-Ф/ІП-1, відповідно до умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку об'єкт нерухомого майна, а саме: земельну ділянку площею 0,124 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 120,2 кв.м., загальною площею 416,6 кв.м., яке розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Петрівське, вулиця Героїв Дніпра.

Розділом 4 вказаного договору іпотеки передбачено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

28.11.2012 Банк відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права за вказаними кредитним та іпотечним договорами.

27.08.2016 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №23966532, яким за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,124 га, кадастровий номер НОМЕР_1 що розташована за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 120,2 кв.м., загальною площею 416,6 кв.м., яке розташоване за цією ж адресою.

Вказане рішення є предметом оскарження у даній справі.

Суд дійшов висновку, що оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про виконання умови цивільно-правових угод та про зміну права власності на земельну ділянку й спірне домоволодіння.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В той же час, згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (Суд) від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява №7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. &?о;…&?у; фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Так, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

В той же час, згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень), натомість визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Позовні вимоги в даній справі стосуються захисту приватного інтересу позивача (позивач стверджує, що він протиправно позбавлений права власності) шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та домоволодіння, тобто спір пов'язаний з реалізацією цивільних інтересів позивача.

Аналіз зазначених обставин справи дає підстави суду вважати, що спір у цій справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, а стосується захисту його приватних інтересів.

Отже, проаналізувавши вказані норми, в контексті викладених обставин, суд дійшов висновку, що питання, пов'язані з реєстрацією права власності є похідними від вимог у приватно-правовому спорі, а тому спір, що розглядається адміністративним судом у даній справі, не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Хоча формально предметом спору і є правомірність дій відповідача щодо реєстрації права власності на земельну ділянку та домоволодіння, проте, фактично позов заявлено з метою захисту цивільного права, що свідчить про приватноправовий характер спору та його непідсудність адміністративному суду.

Крім того, скасування рішення приватного нотаріуса з проведення реєстраційних дій за договором іпотеки, обов'язково буде впливати на майнові права тієї юридичної особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано та впливатиме на права третьої особи, яка на підставі цивільно-правової угоди набула право власності на спірне домоволодіння.

У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на земельну ділянку та будівлю, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Отже, з огляду на те, що спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Таку правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №396/2550/17, від 17.04.2018 у справі №815/6956/15, від 04.04.2018 у справі №817/1048/16, від 18.04.2018 у справі №804/1001/16, від 04.09.2018 у справі №915/127/18.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що правову позицію з питань підсудності даної категорії справ викладено в постановах Верховного Суду України від 14.06.2016 у справі №21-41а16 та від 11.04.2017 у справі №808/2298/15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цієї позиції. Наведене свідчить про наявність усталеної судової практики застосування вказаних вище норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, суд звернув увагу на те, що право власності на будинок вже зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 17.12.2014 у справі №6-140цс14 власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Верховний Суд України зазначив, що захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України.

Приймаючи до уваги, що предметом оскарження в цій справі є рішення приватного нотаріуса як державного реєстратора, в обґрунтування протиправності рішення якого ОСОБА_4 покладено заперечення можливості набуття ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права власності на спірне нерухоме майно й земельну ділянку, суд доходить висновку про неможливість розгляду таких позовних вимог в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 248, 256 КАС України,

ухвалив:

Клопотання представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задовольнити.

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, - закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак