Справа № 815/2388/18
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Одеса Справа № 815/2388/18

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.,

за участю: секретаря Ягенської К.О., представників:ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_4 (далі ФОП ОСОБА_4, позивач) звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (т. 4 а.с. 1) просить суд визнати протиправними та скасувати: вимогу про сплату боргу з єдиного внеску від 10.05.2018 року №Ф- на суму боргу 104006,32 грн.; податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року № яким збільшено суму грошового зобовязання за військовим збором з підприємницької діяльності на суму 20640,95 грн., та штраф 5160,24 грн.; податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року №, яким збільшено суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 247691,43 грн., та штраф 61922,86 грн.; рішення №022099135 від 10.05.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску яким застосовані штрафні санкції на суму 13523,83 грн.; податкове повідомлення рішення від 10.05.2018року №, яким зобовязано сплатити штраф за несвоєчасну сплату ПДВ у розмірі 10% у сумі 1416,25 грн.; податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018року № яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 3720 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області №1315 проведена документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р. За результатами перевірки 16 квітня 2018 року перевіряючими складений акт №810/15-3213-05/НОМЕР_1, яким встановлено порушення п.177.2 п.177.4 ст.177 ПК України, що призвело до заниження сум податку на доходи з фізичних осіб з підприємницької діяльності у розмірі 247691,43 грн., а саме у 2016 році 109145,35 грн., у 2017 році на 138546,08 грн.; порушення п.2 ст.7 п.5 ст.8 та ст..9 Закону України №2464-УІ від 08.07.2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, з урахуванням максимальної суми єдиного внеску на загальну суму 104006,32 грн., а саме у 2016 році на 31232 грн., у 2017 році на 72774,33 грн.; порушення п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 пп.1.1 пп.1.4 пп.1.5 та пп.1.6 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобовязання з військового збору в загальній сумі 20640,95 грн., а саме за 2016 рік у сумі 9095,45 грн., та за 2017р. у сумі 11545,51 грн.; порушення п.198.6 ст.198 п.200.1 п.200.4 ст.200, ст..202 ПК України, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ у грудні 2016 року на суму 3720 грн.; порушення п.57.1 ст.57 ПУ України через несвоєчасну сплату податкового зобовязання по ПДВ у загальній сумі 14162,50 грн.. Згідно вказаних висновків перевірки, що викладені в Акті ГУ ДФС вважає, що платником податку було завищено розмір витрат, які пов'язані з одержанням доходу на 1 664 028,30 гривень, а саме на 894 327,83 грн. в 2016 році та 769700,47 у 2017 році. Посилаючись на цей хибний висновок податковий орган безпідставно вважає, що платником податку занижена сума оподаткованого доходу на цей розмір і відповідно невірно занижені податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності на 247691,43грн. (109145,35 грн. за 2016 рік та 138546,08 грн. за 2017 рік). Всі інші висновки про заниження зобов'язань в частині сплати Єдиного соціального внеску та військового збору пов'язані з помилковою позицією відповідача в частині формування витрат. ФОП ОСОБА_4 не згодний з висновками контролюючого органу та вважає, що висновки про порушення норм податкового законодавства є необґрунтованими, а рішення про донарахування зобов'язань із сплати податків зборів та штрафних санкцій неправомірними та підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, та надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим що, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області №1315 проведена документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р. За результатами складений акт №810/15-3213-05/НОМЕР_1, яким встановлено порушення п.177.2 п.177.4 ст.177 ПК України, що призвело до заниження сум податку на доходи з фізичних осіб з підприємницької діяльності у розмірі 247691,43 грн., а саме у 2016 році 109145,35 грн., у 2017 році на 138546,08 грн.; порушення п.2 ст.7 п.5 ст.8 та ст..9 Закону України №2464-УІ від 08.07.2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, з урахуванням максимальної суми єдиного внеску на загальну суму 104006,32 грн., а саме у 2016 році на 31232 грн., у 2017 році на 72774,33 грн.; порушення п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 пп.1.1 пп.1.4 пп.1.5 та пп.1.6 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобовязання з військового збору в загальній сумі 20640,95 грн., а саме за 2016 рік у сумі 9095,45 грн., та за 2017р. у сумі 11545,51 грн.; порушення п.198.6 ст.198 п.200.1 п.200.4 ст.200, ст..202 ПК України, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ у грудні 2016 року на суму 3720 грн.; порушення п.57.1 ст.57 ПУ України через несвоєчасну сплату податкового зобовязання по ПДВ у загальній сумі 14162,50 грн.. На підставі акту перевірки відповідачем складені: вимога про сплату боргу з єдиного внеску від 10.05.2018 року №Ф- на суму боргу 104006,32 грн.; податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року № яким збільшено суму грошового зобовязання за військовим збором з підприємницької діяльності на суму 20640,95 грн., та штраф 5160,24 грн.; податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року №, яким збільшено суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 247691,43 грн., та штраф 61922,86 грн.; рішення №022099135 від 10.05.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску яким застосовані штрафні санкції на суму 13523,83 грн.; податкове повідомлення рішення від 10.05.2018року №, яким зобовязано сплатити штраф за несвоєчасну сплату ПДВ у розмірі 10% у сумі 1416,25 грн.; податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018року № яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 3720 грн..

Ухвалою суду від 25.05.2018 року відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.07.2018 року клопотання представника відповідача задоволено та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.09.2018 року продовжено строк підготовчого провадження у справі до 10.10.2018 року.

Дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області №1315 проведена документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р.

За результатами перевірки 16 квітня 2018 року перевіряючими складений акт №810/15-3213-05/НОМЕР_1, яким встановлено порушення п.177.2 п.177.4 ст.177 ПК України, що призвело до заниження сум податку на доходи з фізичних осіб з підприємницької діяльності у розмірі 247691,43 грн., а саме у 2016 році 109145,35 грн., у 2017 році на 138546,08 грн.; порушення п.2 ст.7 п.5 ст.8 та ст..9 Закону України №2464-УІ від 08.07.2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, з урахуванням максимальної суми єдиного внеску на загальну суму 104006,32 грн., а саме у 2016 році на 31232 грн., у 2017 році на 72774,33 грн.; порушення п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 пп.1.1 пп.1.4 пп.1.5 та пп.1.6 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобовязання з військового збору в загальній сумі 20640,95 грн., а саме за 2016 рік у сумі 9095,45 грн., та за 2017р. у сумі 11545,51 грн.; порушення п.198.6 ст.198 п.200.1 п.200.4 ст.200, ст..202 ПК України, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ у грудні 2016 року на суму 3720 грн.; порушення п.57.1 ст.57 ПУ України через несвоєчасну сплату податкового зобовязання по ПДВ у загальній сумі 14162,50 грн. (термін затримки до 30 днів).

На підставі акту перевірки відповідачем складені:

вимога про сплату боргу з єдиного внеску від 10.05.2018 року №Ф- на суму боргу 104006,32 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання за військовим збором з підприємницької діяльності на суму 20640,95 грн., та штраф 5160,24 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року №, яким збільшено суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 247691,43 грн., та штраф 61922,86 грн.;

рішення №022099135 від 10.05.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску яким застосовані штрафні санкції на суму 13523,83 грн.;

податкове повідомлення рішення від 10.05.2018року №, яким зобовязано сплатити штраф за несвоєчасну сплату ПДВ у розмірі 10% у сумі 1416,25 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018року №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 3720 грн..

Судом встановлено, що не погодившись із зазначеними висновками акту перевірки від 16.04.2018 року № №810/15-3213-05/НОМЕР_1 позивачем до ГУ ДФС в Одеській області були подані заперечення на зазначений акт перевірки в порядку ст. 86 ПК України (т.1 а.с.59-60).

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 на протязі 2016-2017 років перебував на загальній системі оподаткування та був платником податку на додану вартість.

Перевіркою не встановлено порушень ФОП порядку ведення Книги обліку доходів і витрат.

Щодо позовної вимоги визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року №, яким збільшено суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 247691,43 грн., та штраф 61922,86 грн., суд зазначає наступне.

Підставою для донарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору стало встановлення завищення позивачем показника витрат на загальну суму 1664028,30 грн. з яких у 2016 році на 894327,83 грн., у 2017 році на 769700,47 грн., через те що було придбано та віднесено до складу витрат продуктів харчування в 2016 році у кількості 622567 штук, тоді як реалізовано у кількості 402614 штук, та в 2017 році придбано 655952 штук, а реалізовано 478559 штук. Таким чином до складу витрат були віднесено вартість придбаних продуктів харчування які у відповідних податкових періодах не реалізовані та по яким не отримано дохід.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України «Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту».

Відповідно п.2 ст. 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», із змінами та доповненнями, передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Згідно із ст. 2 вищевказаного Закону дія цього Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на суб'єктів підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, та що ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Згідно ст. 177.2 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Статтею 177.4 ПКУ визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

У ході проведення перевірки до ФОП ОСОБА_5 здійснено запити від 29.03.2018 року та від 02.04.2018 року щодо надання первинних документів:

залишків товарно-матеріальних коштовностей станом на 01.01.2016 р., на 01.01.2017 рік та на 31.12.2017 рік, в розрізі по найменуванням ТМЦ.

дебіторської та кредиторської заборгованості по постачальникам та покупцям станом на 01.01.2016р., на 01.01.2017 рік та на 31.12.2017 рік;

обліку та документи, які підтверджують використання паливно-мастильних матеріалів у межах фінансово - господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 рік.

10.04.2018 року ФОП ОСОБА_4 надано пояснення, в якому зазначено, що бухгалтерський облік ним як фізичною - особою підприємцем не ведеться, до перевірки надано вся первинна документація.

До перевірки ФОП ОСОБА_4 були надані дебіторська та кредиторська заборгованість по постачальникам та покупцям станом на 01.01.2016р., на 01.01.2017 рік та на 31.12.2017 рік.

Проведеним аналізом наданих первинних документів, даних дебіторської та кредиторської заборгованості по постачальникам та покупцям станом на 01.01.2016р., на 01.01.2017 рік та на 31.12.2017 рік, та також відомостей, що містяться в інформаційних базах даних ІТС «Податковий блок» - підсистеми «Аналітична система», а саме дані податкових накладних на придбання та продаж товару за 2016 рік та 2017 рік встановлено наступне:

у 2016 році продуктів харчування (морозиво, вареники, сирок глазурований) у розрізі по найменуванням, було придбано та віднесено їх вартість до складу витрат всього у кількості 622567 штук, а реалізовано продуктів харчування (морозиво, вареники, сирок глазурований) у розрізі по найменуванням всього у кількості 402614 штук;

у 2017 році продуктів харчування (морозиво, сирок глазурований) у розрізі по найменуванням, було придбано та віднесено їх вартість до складу витрат всього у кількості 655952 штук, а реалізовано продуктів харчування (морозиво, сирок глазурований) у розрізі по найменуванням всього у кількості 478559 штук.

Актів на списання у 2016-2017 роках товарів не складалось, так само й актів інвентаризації на кінець календарного року.

Таким, чином позивачем, до складу витрат помилково віднесена вартість придбаних продуктів харчування (морозиво, вареники, сирок глазурований), які у відповідних податкових періодах не реалізовані та по яким не отримано дохід, що призвело до завишення витрат, які безпосередньо пов'язані з отриманням доходів на загальну суму 1664028,30 грн., а саме у 2016 році на 894327,83 грн., у 2017 році на 769700,47 грн.

Та суд вважає помилковим аргумент позивача, що раз товарна продукція придбавалась в певному році, то й витрати на її придбання враховуються у складі витрат цього року не залежно від їх реалізації, так як це не відповідає приписам п. 177.4 ст. 177 ПК України, тобто до витрат слід відносити вартість тільки реалізованої продукції, а не взагалі придбаної в звітному періоді, та яка з пояснень позивача реалізовувалась в наступному податковому періоді.

Розрахунок витрат, які завищені у відповідних податкових періодах 2016 року та 2017 року міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 57-58).

Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у додатку Ф4 податкових деклараціях про майновий стан і доходи «Розрахунок податкових зобов'язань з додатку на доходи фізичних осіб та військового збору, отриманих самозайнятою особою» за 2016 рік та за 2017 рік встановлено, що в порушення п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_4 завищено вартість документально підтверджених витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів за період, що перевірявся на суму 1664028,30 грн.,. а саме у 2016 році на 894327,83 грн., у 2017 році на 769700,47 грн., що в свою чергу призвело до заниження сум податку що підлягає сплати до бюджету на суму 247691,43 грн., а саме у 2016 році на 109145,35 грн., у 2017 році на 138546,08 грн.

Таким чином позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 10.05.2018 року № задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу з єдиного внеску від 10.05.2018 року №Ф- на суму боргу 104006,32 грн. та рішення №022099135 від 10.05.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску яким застосовані штрафні санкції на суму 13523,83 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ст.7 Закону України №2464-УІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне старування», із змінами та доповненням, для фізичних осіб-підприємців базою нарахування єдиного внеску є отриманий дохід від їх діяльності, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов'язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно п.5 ст.8 Закону України №2464-УІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне старування», із змінами та доповненням, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Згідно п. 8 ст. 9 Закону України №2464-УІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне старування», із змінами та доповненням, платники єдиного внеску фізичні особи-підприємці зобов'язанні сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року.

Відповідно до матеріалів справи, сума чистого оподатковуваного доходу за складає 1471938,94 грн., а саме у 2016 році 606363,05 грн., у 2017 році на 865575,89 грн..

Як встановлено раніше судом, позивач неправомірно завищив витрати у 2016 та 2017 роках, та відповідно занизив оподатковуваний дохід на суми 894327,83 грн. в 2016 році та 769700,47 грн. в 2017 році.

Фактично сума чистого доходу в 2016 році склала 606383 грн. замість відємного значення «-» 287964,78 грн., та в 2017 році 865575,89 грн. замість 95875,42 грн. (т.1 а.с. 42).

Таким чином, враховуючи, що позивач отримував чистий дохід щомісячно протягом 12 місяців у 2016 році чистий дохід щомісячно склав 606363:12=50530,25 грн., що перевищує максимальну базу нарахування з якої сплачується ЄСВ з 01.01.2016 року - 34450 грн., з 01.05.2016 року - 36250 грн., з 01.12.2016 року - 38750 грн., а тому підлягало до сплати:

7579*4=30316 грн. (січень квітень 2016 року);

7975*7=55825 грн. (травень листопад 2016 року);

8800*1=8800 грн. (грудень 2016 року);

Всього 94941 грн.

Тоді як ФОП ОСОБА_4 фактично сплачено суму ЄСВ за 2016 рік у розмірі 63409,01 грн.

Так само в 2017 році, чистий дохід щомісячно склав 865575:12=72131,32 грн., що перевищує максимальну базу нарахування з якої сплачується ЄСВ з 01.01.2017 року - 40000 грн., з 01.05.2017 року - 42100 грн., з 01.12.2017 року - 44050 грн., а тому підлягало до сплати:

8800*4=35200 грн. (січень-квітень 2017 року);

9262*7=64834 грн. (травень-листопад 2017 року);

9691*1=9691 грн. (грудень 2017 року);

Всього 109725 грн..

Тоді як фактично ФОП ОСОБА_4 сплачено ЄСВ за 2017 рік у розмірі 36950,67 грн.

За даними звітів ФОП ОСОБА_4 сума чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22% складає 456180,36 грн., а саме у 2016 році 288222,75 грн., у 2017 році 167957,61 грн.

В порушення п.2, ст.7 , п.5. ст.8 та п,8 ст.9 Закону України №2464-УІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне старування» із змінами та доповненням підприємцем занижена сума доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенням податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22%, з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску занижено на суму 1015758,58 грн.

В порушення п.2, ст.7 , п.5. ст.8 та п.8 ст.9 Закону України №2464-УІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне старування», із змінами та доповненням підприємцем, занижена сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, з урахуванням максимальної суми єдиного внеску, на загальну суму 104006,32 грн., а саме у 2016 році на 31232,00грн., у 2017 році на 72774,33 грн..

Таким чином позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування вимоги від 10.05.2018 року №Ф- та рішення №022099135 від 10.05.2018 року задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року № яким збільшено суму грошового зобовязання за військовим збором з підприємницької діяльності на суму 20640,95 грн., та штраф 5160,24 грн., суд зазначає наступне.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни внесені Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» до Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб - підприємців.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Ставка збору складає 1,5 відсотки об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 пункту 161 підрозділу 10 Кодексу (підпункт 1.3 пункту 161 підрозділу 10 Кодексу).

Отже, фізичні особи - підприємці, крім тих що обрали спрощену систему, за результатами звітного податкового року відповідно пп.1.2 п. 16-1 підрозділу 10 ст. 163, пп. 164.1.3 п.164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 Кодексу самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб - підприємців є 2015 рік.

Відповідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу (чистого доходу), відображеного в податкових деклараціях, з даними про суми оподатковуваного доходу (чистого доходу), встановлено його заниження, (суть порушення яких детально відображено вище), що призвело до заниження показника військового збору.

В порушення п. 162.1 п. 162 , п. 163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, пп. 1.1, пп. 1.2, пп.1.4, пп.1.5 та пп. 1.6 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, відбулось заниження податкового зобов'язання з військового збору на загальну суму 20640,95 грн., а саме за результатами звітного 2016 року у сумі 9095,45 грн. та за результатами звітного 2017 року у сумі 11545,51 грн.

Таким чином позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.05.2018 року № також задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 10.05.2018 року №, яким зобовязано сплатити штраф за несвоєчасну сплату ПДВ у розмірі 10% у сумі 1416,25 грн., суд зазначає наступне.

Так судом встановлено, ФОП ОСОБА_4 порушено вимоги п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ. (із змінами і доповненнями), в частині порушення строків погашення узгодженого податного зобовязання по податку на додану вартість, а саме:

1) податкова декларація з податку на додану вартість від 19.05.2017, № F02001, кількість днів 27, сума 181,2 грн., ставка 10% =18,12 грн.;

2) податкова декларація з податку на додану вартість від 19.05.2017, № F02001, кількість днів 27, сума 1237 грн., ставка 10% =123,70 грн.;

3) податкова декларація з податку на додану вартість від 19.04.2017, № F02001, кількість днів 24, сума 1418,20 грн., ставка 10% = 141,82 грн.;

4) податкова декларація з податку на додану вартість від 19.06.2017, № F02001, кількість днів 24, сума 1418,20 грн., ставка 10% =141,82 грн.;

5) податкова декларація з податку на додану вартість від 16.01.2017, № F02001, кількість днів 24, сума 817 грн., ставка 10% =81,70 грн.;

6) податкова декларація з податку на додану вартість від 19.12.2016, № F02001, кількість днів 24, сума 1126,70 грн., ставка 10% =112,67 грн.;

7) податкова декларація з податку на додану вартість від 19.12.2016, № F02001, кількість днів 24, сума 291,50 грн., ставка 10% =29,15 грн.;

8) податкова декларація з податку на додану вартість від 20.02.2017, № F02001, кількість днів 22, сума 635,80 грн., ставка 10% =63,58 грн.;

9) податкова декларація з податку на додану вартість від 17.03.2017, № F02001, кількість днів 22, сума 1237 грн., ставка 10% =123,70 грн.;

10) податкове повідомлення рішення від 28.11.2016 року № А4R201, кількість днів 1, сума 5799,90 грн., ставка 10% = 579,99 грн.;

В порушення п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 - VI, із змінами і доповненнями, ФОП ОСОБА_4 несвоєчасно сплачено суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість у загальної сумі - 14162,5 грн. (термін затримки до 30 днів).

Дане порушення відбулось через брак коштів на казначейському рахунку позивача де обліковувались його суми ПДВ, так як судом встановлено, що на 31.12.2016 року існувала заборгованість ФОП ОСОБА_4Д, у сумі 35616 грн., та наступні надходження сум ПДВ на рахунок не перекривали повністю борг зі сплати податкових зобовязань який існував до липня 2017 року (т. 3 а.с. 222).

Таким чином позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 10.05.2018 року № задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року № яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 3720 грн., суд зазначає наступне.

За даними перевірки порушень в частині визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість не встановлено.

Однак у розділах 2.5.2.-2.5.3. акту зазначено, що перевіркою було встановлено розбіжність на суму 3720 гривень між податковим Кредитом ФОП ОСОБА_4 та податковими зобов'язаннями TOB «ПТФ «УКРРОСРЕСУРСИ».

Так судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_4 та TOB "ПТФ "УКРРОСРЕСУРСИ" було укладено договір суборенди за №1/10-17/10 від 01.10.2017р. згідно якого позивач орендує морозильну камеру.

В матеріалах справи міститься даний договір, а також вся первинна документація.

TOB "ПТФ "УКРРОСРЕСУРСИ" у спірний період були виписані наступні податкові накладні:

1) від 31.10.2017 року №53 на суму 3720 грн., зареєстрована в Реєстрі 05.12.2017 року, період включення до податкового кредиту листопад 2017 року;

2) від 30.11.2017 року №40 на суму 3720 грн., зареєстрована в Реєстрі 13.12.2017 року, період включення до податкового кредиту листопад 2017 року;

3) від 31.12.2017 року №41 на суму 3720 грн., зареєстрована в Реєстрі 10.01.2018 року, період включення до податкового кредиту грудень 2018 року.

Таким чином вбачається, що податкова накладна за жовтень 2017 року була виписана контрагентом ФОП ОСОБА_4, однак у зв'язку з тим що її реєстрація була зупинена і розблокована лише 5 грудня 2017 року вона була включена до податкового кредиту листопада 2017 року.

Всі податкові накладні, що включені до додатку №5 податкової декларації з ПДВ були належним чином зареєстровані в електронному реєстрі податкових накладних, а отже позивачем дотримано всіх приписів податкового законодавства.

Однак у додатку №5 за жовтень 2017 року позивач не включав будь яку податкову накладну від ТОВ "ПТФ "УКРРОСРЕСУРСИ" до складу податкового кредиту.

Таким чином позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.05.2018 року № підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст..ст.9, 139, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення -рішенняГоловного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 10.05.2018 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області ( місцезнаходження: м.Одеса, вул. Семінарська 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (ІПН, АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 37,20грн. сплачені по платіжному дорученню №1759 від 18.05.2018р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст..255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень п.15-5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Іванов Е.А.

.