Справа № 2540/2768/18
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року Чернігів Справа № 2540/2768/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

за участі секретаря - Андрушко І.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Реброва О.О.,

представника відповідача - Манько І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 06.08.2018 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просив:

визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Прилуцьке об`єднання Пенсійного Фонду України в призначенні йому пенсії на пільгових умовах відповідно ст. 55 Закон України № 796-ХІІ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Прилуцьке об`єднання Пенсійного Фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно ст.55 Закону України 796-ХІІ починаючи з дня звернення з 30 березня 2018 року і в подальшому проводити нарахування та виплати пенсії згідно чинного законодавства України;

постанову суду допустити до негайного виконання в цілому згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він досяг 50 річного віку та є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській атомній станції та відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому має право на призначення пенсії за віком. Зазначені обставини на думку позивача підтверджують його посвідченням, архівною довідкою, військовим квитком. Враховуючи наведене, позивач вважає, що відмова пенсійного фонду у призначенні пенсії за віком є протиправною та просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.08.2018 у справі відкрито провадження, слухання справи призначено за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду було надано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області строк для надання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповіді на відзив, позивачу надано строк для подачі відповіді на відзив.

В межах наданого строку Головним управлінням Пенсійного фонду в Чернігівській області було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що призначення і виплата пенсії здійснюється управліннями Пенсійного фонду в районах, а тому належним відповідачем по справі є Прилуцьке ОУПФУ. Головне управління також зазначає, що воно не відмовляло ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

ОСОБА_1 23.08.2018 подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечує проти відзиву ГУ ПФУ в Чернігівській області та наполягає на обставинах, зазначений у позовній заяві.

Відповідно до ухвали від 07.09.2018 суд ухвалив провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 19.09.2018 до участі в справі в якості другого відповідача залучено Прилуцьке об`єднане управління пенсійного фонду України в Чернігівській області. Відповідачу надано термін для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

Від Прилуцького ОУПФУ до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому управління заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач зазначає, що в поданих позивачем документах відсутня інформація про періоди його роботи в зоні відчуження, не зазначені населені пункти та об`єкти, де ним виконувались роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Зокрема, в архівній довідці Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 25.11.2010 № 2009 відображено відкомандирування особового складу військової частини НОМЕР_1 для виконання службового завдання у м. Чорнобиль в кількості 21 людини без зазначення прізвищ, тому підтвердити участь ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини 31649 згідно цієї архівної довідки неможливо. Участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_1 також не підтверджується довідками Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 24.04.2017 №179/1/4351 та від 06.07.2017 № 179/1/6995. Інших документів, підтверджуючих участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачем не надано, тому рішенням Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 06.04.2018 року в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 відмовлено.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.01.2017 йому виповнилося 50 років. Позивач має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986, про що свідчить посвідчення (категорії 2) серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

З урахуванням вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач 30.03.2018 звернувся до Прилуцького ОУПФУ для призначення пенсії за віком.

Листом від 11.04.2018 № 2027/05 Прилуцьке ОУПФУ в Чернігівській області повідомило позивача про те, що в поданих ним документах, відомості про роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження не відображено, інших документів підтверджуючих роботу в зоні відчуження не надано, тому рішенням Прилуцького ОУПФУ від 06.04.2018 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області від 01.06.2018 № 3196/02/К-4 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність у нього підстав для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів зменшення віку складає 10 років.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно із п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже, для підтвердження підстав для призначення пенсії за віком згідно із статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особа, яка звертається за таким призначенням повинна подати: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122.

Водночас Порядок № 22-1 встановлює альтернатив та заявник може подати замість довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії або довідку військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідку архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії було додано копію посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 (категорії 2) серії НОМЕР_2 , архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/4351 від 24.04.2017, архівна довідка Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 25.11.2010 № 2009/п, копію військового квитка.

Відповідно до військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 у період з 30.04.1986 по 03.05.1986 позивач приймав участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Запис у військовому квитку засвідчений підписом ТВО начальника штаба В/ч НОМЕР_1 та скріплений печаткою військової частини.

В довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/4351 від 24.04.2017 (а.с. 19) зазначено, що в наказах командира в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині відображено відкомандирування особового складу частини (поіменні списки відсутні) для виконання службового завдання в м. Чорнобиль, вибули (наказ № 114 від 30.04.1986), прибули (наказ № 115 від 03.05.1986), дати вибуття та прибуття не вказано.

Як свідчить архівна довідка Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 25.11.2010 № 2009/п, в наказі командира військової частини 31649 № 114 від 30.04.1986 значиться, що особовий склад військової частини 31649 в кількості 21 людини для виконання службового завдання в м. Чорнобиль. В наказі № 115 від 03.05.1986 зазначено, що вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків особовий склад військової частини 31649 в кількості 21 людини після виконання службового завдання в м. Чорнобиль.

Згідно із ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до п. 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N 51, в редакції яка була чинною станом на день видачі посвідчення позивачу (25.01.2011) інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору "Перереєстровано" і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 р. зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" і "Постраждалий від Чорнобильської катастрофи" (категорії 1, 2, 3 серії А) без відмітки про перереєстрацію, передбачену у абзаці першому пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. N 135 (Офіційний вісник України, 1997 р., число 6, с. 68, число 34, с. 7; 1998 р., N 19, ст. 681), з тимчасовими вкладками затвердженого цією постановою зразка для осіб, які станом на 1 жовтня 1998 р. не отримали відповідної довідки у Державному галузевому архіві Міністерства оборони, вважаються чинними до 1 травня 1999 року.

В судовому засіданні встановлено, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 відповідає наведеним вище вимогам та є дійсним.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що позивач, надавши до Прилуцького ОУПФУ копію військового квитка, в якому зазначені період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження з 30.04.1986 по 03.05.1986, копії довідок архівних установ, в яких зазначено, що позивач відповідно до наказів командира військової частини в складі особового складу перебував в зоні відчуження в той самий період, виконав вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 та підтвердив факт участі ним у ліквідації наслідків аварії до 01.07.1986.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про наявність у ОСОБА_1 підстав для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відмова Прилуцького ОУПФУ у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправною, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Прилуцького ОУПФУ за призначенням пенсії 30.03.2018, отже саме з цієї дати ОСОБА_1 повинна бути призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки пенсія позивачу в період з 30.03.2018 не була призначена та не виплачувалась, суд вважає за необхідне зобов`язати Прилуцьке ОУПФУ признати позивачу пенсію на пільгових умовах з 30.03.2018 та зобов`язати належну до сплати суму невиплаченої пенсії, що утворилась за цей період.

Щодо необхідності зобов`язати саме Прилуцьке ОУПФУ, то суд зазначає, що відповідно до п.п. 6 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року N 28-2 саме Прилуцьке ОУПФУ, як територіальний орган Пенсійного фонду призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Водночас суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Прилуцького ОУПФУ в подальшому проводити нарахування та виплати пенсії згідно чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання у подальшому нараховувати та виплачувати пенсії згідно чинного законодавства України, розцінюються судом саме як вимога про втручання в дискреційні повноваження відповідача, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, оскільки зазначені позовні вимоги стосуються майбутнього, то вони не підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на припущеннях про незмінність правового регулювання спірних правовідносин в подальшому.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються наявними в справі доказами, а відмова Прилуцького ОУПФУ в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' з 30.03.2018 є протиправною, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті (п. 1 с. 2 ст. 371 КАС України).

Позивачем не наведено обґрунтованих підстав необхідності звернення до негайного виконання всієї суми належних до сплати ОСОБА_1 платежів, а тому приймаючи до уваги обставини даної справи, суд вважає за необхідне звернути рішення суду до негайного виконання лише в межах суми платежу за один місяць .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України , суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказу понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до сатті 55 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи''.

Зобов`язати Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України признатичи ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' з 30.03.2018.

Зобов`язати Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належну до сплати суму пенсії за віком з 30.03.2018.

Звернути рішення у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, 14000, ).

Відповідач: Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України (вул. 1 Травня, 48А, м. Прилуки, 17500, ).

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2018 року.

Суддя О.В. Кашпур