Справа № 2040/6272/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 жовтня 2018 р. № 2040/6272/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання Кіт С.В.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом

Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61052, )

до Харківської міської ради (пл. Конституції, 7, м. Харків, 61003, )
прозвернення стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС (далі по тексту позивач, Управління, контролюючий орган) звернулося до суду з позовом до Харківської міської ради (далі відповідач, ХМР, рада) в якому просить суд здійснити звернення стягнення податкового боргу КП Харківводоканал на кошти Харківської міської ради в сумі 108045660,05 грн., які знаходяться на рахунках в банках.

Позовні вимоги мотивовані тим, що всього борг КП «Харківводоканал» з податку на додану вартість станом на дату подання позову до суду становить 108 045 660,05 грн., в т.ч.:

- основного платежу згідно самостійно поданої податкової звітності з податку на додану вартість з січня 2017 р. по червень 2018 р. в сумі 93 690 707, 6 грн.;

- пені, у звязку з частковою сплатою грошових зобовязань з ПДВ, розрахованою згідно п.п.129.1 ст.129 ПКУ в сумі 4 204 542,42 грн.

- згідно винесених податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 04.04.2017р., № НОМЕР_2 від 15.09.2017 р., № від 09.02.2018 р., № від 19.03.2018 р. в сумі 10 150 410, 03 грн.

Отже, враховуючи приписи Податкового кодексу України КП «Харківводоканал» зобовязаний був самостійно сплатити на протязі 10 днів узгоджені суми грошового зобовязання.

Позивачем в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 07.06.2016 року за № 7-17 на суму 5 094 182, 95 грн. та вручено підприємству.

Позаяк, сума 108 045 660,05 грн. самостійно не сплачена КП «Харківводоканал», а згідно статуту підприємства його засновником підприємства є Харківська міська рада, позивач на адресу Харківської міської ради надіслав листа від 16.11.2017 р. № 59021/10/28-10-50-05, який отримано 20.11.2017 р., щодо прийняття одного з рішень в порядку статті 96 ПКУ. Але, в 30-денний строк, передбачений приписами вказаної статті ПКУ, відповідь від ради не надійшла у звязку із чим на думку позивача у нього виник обовязок звернутися до суду із цією позовною заявою.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просилт його задовольнити з підстав та мотивів в ньому зазначеним.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якій позов не визнав. Зазначає, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували вчинення ним повного переліку дій, встановлених законодавчими актами щодо порядку встановлення та стягнення податкового боргу комунального підприємства

В судовому засіданні представник відповідача надав аналогічні пояснення, просить позов залишити без задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Комунальне підприємство «Харківводоканал» є платником податків, передбачених Податковим кодексом України та перебуває на обліку у Харківському управлінні Офісу великих пальників податків ДФС. Згідно копії Витягу з реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців КП «Харківводоканал» зареєстровано юридичною особою у встановленому чинним законодавством порядку, номер запису 1 480 120 0000 010649, місцезнаходження: 61013, Харківська обл., місто Харків, вул. Шевченка, б. 2.

Згідно копій вказаного витягу та Статуту КП «Харківводоканал», зареєстрованого виконавчим комітетом Харківської міської ради №8010643 від 26.01.20012 року, засновником підприємства є Харківська міська рада, власником Підприємства є територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради (п. 1.3); майно Підприємства знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Харкова та закріплюється за Підприємством на праві господарського відання (п. 5.2); відчуження майна, переданого Підприємству за договором господарського відання, здійснюється на підставі рішення сесії Харківської міської ради (п.5.5).

Як вбачається з позовної заяви податковий борг відповідача становить 108 045 660,05 грн.

Даний борг складається з:

- основного платежу згідно самостійно поданої податкової звітності з податку на додану вартість з січня 2017 р. по червень 2018 р. в сумі 93 690 707, 6 грн.;

- пені, у звязку з частковою сплатою грошових зобовязань з ПДВ, розрахованою згідно п.п.129.1 ст.129 ПКУ в сумі 4 204 542,42 грн.

- згідно винесених податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 04.04.2017р., № НОМЕР_2 від 15.09.2017 р., № від 09.02.2018 р., № від 19.03.2018 р. в сумі 10 150 410, 03 грн.

Позивачем в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 07.06.2016 року за № 7-17 на суму 5 094 182, 95 грн. та вручено підприємству 09.06.2016 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Рішенням №3 від 19.05.2017 року заступником начальника ХУ ОВПП ДФС ОСОБА_4 здійснено опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) КП «Харківводоканал», яке отримане підприємством 23.05.2017 року, про що свідчить копія штампу вхідної кореспонденції.

25.05.2017 року податковим керуючим ОСОБА_5 складено акт опису майна №6 про відсутність на день складання цього акту майна, що може бути передано у податкову заставу, копію якого 30.05.2017 року отримано бухгалтером 1 категорії підприємства ОСОБА_6. про що свідчить особистий підпис на копії вказаного акта, долученого до матеріалів справи.

Позивач на адресу Харківської міської ради надіслав листа від 16.11.2017 р. № 59021/10/28-10-50-05, який отримано 20.11.2017 р., з проханням розглянути питання щодо прийняття рішень відповідно до пунктів 96.1, 96.2 статті 96 ПКУ у відношенні КП «Харківводоканал».

На вищеозначений лист відповідач відповіді не надав, що стало як стверджує позивач, підставою для звернення до суду відповідно до приписів абз.2 п. 96.3 ст. 96 ПКУ.

Розвязуючи спір по суті суд зазначає, що усті до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобовязання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

У п. 57.1. ст. 57 ПКУ платника податків зобов'язано самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з положенням пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України визначено, що органи державної податкової служби, є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Відповідно до п.95.1 і п.95.2 ст.95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Як передбачено пп. 96.1.1 п.96.1 ст.96 ПК України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради.

Пунктом 96.3 ст.96 ПК України визначено, що відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

На виконання вищенаведених норм, позивач звернувся до органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого належить майно такого платника податків Харківської міської ради, з відповідним листом, замість подання, як то вимагають приписи п.96.1 ст.96 ПК України, через що у відповідача відсутній обовязок щодо прийняття одного з рішень та надання відповіді, а отже у позивача відсутнє право на звернення до суду із зазначеним позовом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що контролюючим органом не надано жодних доказів вжиття відповідних заходів щодо стягнення податкового боргу.

Особливості погашення податкового боргу комунальних підприємств не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 ПК України.

Так, згідно з пунктом 95.1 цієї статті ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо стягнення та погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно приписів п. 95.3. ст. 95 ПКУ стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Для цього орган державної податкової служби звертається в порядку пункту 95.3 статті 95 ПК України до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

За приписами п. 95.4. ст. 95 ПКУ контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, готівкових коштів; вчинити дії щодо безспірного стягнення коштів з рахунків у банках шляхом направлення інкасових доручень; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу.

Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то податковий орган вчиняє дії, передбачені статтею 96 ПК України, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке підприємство, для погашення податкового боргу останнього.

За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для звернення з поданням щодо прийняття рішення про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків та як наслідок стягнення з відповідного органу місцевого самоврядування коштів в рахунок погашення податкового боргу комунального підприємства, майно якого входить до сфери управління цього органу.

Згідно з вимог ч.2 ст.19 Конституція України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61052, ) до Харківської міської ради (пл. Конституції, 7, м. Харків, 61003, ) про звернення стягнення податкового боргу - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11.10.2018 р.

Суддя Бадюков Ю.В.