Справа № 826/1424/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 жовтня 2018 року № 826/1424/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., при секретарі судового засідання Кириллові М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "САТЕР"
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

представник позивача - Лазько Сергій Вікторович (довіреність від 26.05.2017 № 1/160-1),

представник відповідача - не прибув,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "САТЕР" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва було відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ПрАТ «АК «САТЕР» дійсно, являючись платником змеленого податку, повинно сплачувати вказаний податок. Водночас, позивач не погоджується із сумовою земельного податку за 2015-2016 роки, розрахованою відповідачем та визначену у спірному податковому повідомленні - рішенні. Зокрема, позивач акцентував увагу, що ним земельний податок у 2015 році був сплачений в повному розмірі. Відповідачем в акті перевірки згідно положень Рішення Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 «Про затвердження технічної документації нормативно-грошової оцінки земель міста Києва» не вказано ані номер економічно-промислової зони до якої відноситься кожна окрема ділянка та для якої окремо встановлюється ціна за 1 кв. м., ані коефіцієнт функціонального використання, який відповідно до вищевказаного рішення може варіюватися від 0,5 до 2,5%, що свідчить про необґрунтованість висновків про заниження ПрАТ «АК «САТЕР». Також, позивач вважає, що згідно пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України застосуванню підлягала ставка земельного податку, що діяла до прийняття Рішення Київською міською радою від 28.01.2015 № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629». Стовно розміру земельного податку за 2016 рік позивач зазначив, що відповідачем було неправильно розраховано суму можливої недоплати ПрАТ «АК «САТЕР» вказаного податку.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, подав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких звертав увагу на 1) Рішення Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 «Про затвердження технічної документації нормативно-грошової оцінки земель міста Києва», яким змінено вартість 1 кв. м. території кожної економіко-планувальної зони, термін введення рішення в дію з 01.07.2015 та на 2) Рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629», яким встановлено ставки земельного податку на 2016 рік. Відтак, відповідач, стверджуючи, що позивачем при самостійному нарахуванні і сплаті земельного податку у спірні періоди не було враховано вищенаведені зміни у податковому законодавстві, наполягав на правомірності висновків, викладених в акті перевірки та законності оскаржуваного податкового повідомлення рішення. Також, відповідачем на вимогу ухвали суду було надано розрахунок до податкового повідомлення-рішення від 11.11.2016 №. Представник відповідача у судове засідання не прибув.

У судовому засіданні суд, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Під час судового розгляду справи, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві було проведено документальну планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» (у грудні 2016 року змінено найменування на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «САТЕР»), податковий номер 19015984, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016.

За результатами перевірки складено акт від 20.10.2016 №328/26-15-14-01-01/19015984, в якому зафіксовано ряд порушень, зокрема:

- п. 274.1 ст. 274 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено земельний податок всього у сумі 222890,40 грн., в т.ч.: за 2015 рік - 16919,65 грн., за період з 01.01.2016 по 30.03.2016 - 205970,75 грн.

На підставі акта перевірки від 20.10.2016 №328/26-15-14-01-01/19015984 відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 11.11.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: земельний податок на загальну суму 278613,00 грн., з якої за податковим зобов'язанням - 222890,40 грн. та за штрафними санкціями - 55722,60 грн.

Позивач повідомляє, що на вищевказане податкове повідомлення-рішення до ДФС України було подано скаргу, яка рішенням вих. № 45316/99-99-11-01-01-25 залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 11.11.2016 № - без змін (до суду ані скарга, ані рішення за результатами її розгляду надані не були).

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням - рішення від 11.11.2016 №, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду були порушені з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Згідно п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Об'єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст. 270 ПКУ).

Матеріалами справи підтверджується та визнається сторонами, що ПАТ «АК «САТЕР» мало в постійному користуванні наступні земельні ділянки:

1) кадастровий №:91:009:002, площею 0,1584 га за адресою: м. Київ, вул. Ризька, 73-а;

2) кадастровий №:91:009:048, площею 277,16 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Ризька, 73-а;

3) кадастровий №:91:273:034, площею 2728,98 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 50.

Отже, в перевіряємий період ПАТ «АК «САТЕР» було платником земельного податку (не заперечується позивачем).

Водночас, позивач вважає, що відповідачем було неправильно (тобто не у відповідності до податкового законодавства України) здійснено розрахунок суми податкового зобов'язання із земельного податку, що свідчить про незаконність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «АК «САТЕР» задекларувало наступні суми податкового зобов'язання із земельного податку:

- за період 01.01.2015-31.12.2015 - 92975,96 грн.;

- за період 01.01.2016-30.06.2016 - 66617,32 грн.

Відповідач за результатами перевірки дійшов висновку, що позивачем задекларовані суми земельного податку були занижені на загальну суму 222890,40 грн., а саме:

- за період 01.01.2015-31.12.2015 на суму 16919,62 грн. (податкове зобов'язання повинно становити 109895,61 грн. замість задекларованих позивачем 92975,96 грн.);

- за період 01.01.2016-30.06.2016на суму 205970,75 грн. (податкове зобов'язання повинно становити 272588,07 грн. замість задекларованих позивачем 66617,32 грн.).

Згідно з п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Законом України від 28 грудня 2014 року N 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесено зміни, зокрема, в частині плати за землю.

Згідно ст. 10 та 265 ПК України земельний податок (плата за землю) відноситься до місцевих податків.

У зв'язку з чим, Київська міська рада 28 січня 2015 року прийняла рішення № 58/923, яким внесла зміни до рішення №242/5629 від 23 червня 2011 року «Про встановлення місцевих податків та зборів у м. Києві», виклавши його у новій редакції.

Додатком 3 до рішення Київської міської ради 23.06.2011 № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923) є Положення про плату за землю в місті Києві.

Пунктом 5.2 якого встановлено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, які перебувають у постійному користуванні юридичних осіб (крім державної та комунальної форми власності), встановлюється в розмірі 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 - 5.6 цього Положення.

Отже, на підставі вищевикладеного та згідно з пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України вбачається, що плата за землю позивачем в 2015 році повинна була справлятися із застосуванням ставок земельного податку 2014 року, а у 2016 році за ставкою 3%.

Відповідно до пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку.

При цьому, відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані Державного земельного кадастру.

Згідно положень ч. 1 ст. 193, ст. 194 Земельного кодексу України, ст. 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр», пп. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, вбачається, що належну інформацію про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, зокрема, містить витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який виданий територіальним органом Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки.

Отже, позивач, як платник вказаного податку, на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель повинен був самостійно обчислити і задекларувати та сплатити суму податкового зобов'язання зі сплати земельного податку.

Як вбачається із наданої позивачем звітності із земельного податку за 2015 рік та за 2016 рік, товариство при розрахунку суми податкового зобов'язання використовувало дані витягів з технічної документації №Ю-35504/2012, №Ю-35503/2012, №Ю-35502/2012 та застосовувало у 2015 році ставку 1% від нормативної грошової оцінку, в 2016 році також застосовувало вищевказану ставку.

З наданого відповідачем розрахунку зобов'язання по сплаті земельного податку вбачається, що податковий орган використовував наступні ставки: за період 01.01.2015-31.12.2015 в розмірі 1%, а з 01.01.2016 по 30.06.2016 в розмірі 3%, тобто діяв у відповідності до податкового законодавства України, в той час, як позивач у декларації за 2016 рік застосував ставку 1% замість необхідної 3%.

Стосовно нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача, останнім були надані, видані Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.03.2012 №№ 91, 92, 93, витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, а саме:

- витяг з технічної документації №Ю-35504/2012 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (обліковий код 91:009:002, місцезнаходження: м. Київ, Шевченківський район, вул. Ризька, 73а, функціональне використання: землі змішаного використання: землі промисловості - 952.62 кв.м., землі комерційного використання - 631.60 кв.м.) площею 1584.22 кв.м., згідно якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2861472,37 грн. (1106752,50 грн. + 1754719,87 грн.):

1106752,50 = 952.62 х 671.29 х 1.20 х 1.15 х 1.028 х 1.152 х 1.059;

1754719,87 = 631.60 х 671.29 х 2.50 х 1.32 х 1.028 х 1.152 х 1.059;

- витяг з технічної документації №Ю-35503/2012 про нормативну грошову оцінку частини земельної ділянки (обліковий код 91:009:048, місцезнаходження: м. Київ, Шевченківський район, вул. Ризька, 73а, функціональне використання: землі змішаного використання: землі промисловості - 166.66 кв.м., землі комерційного використання - 110.50 кв.м.) площею 277.16 кв.м., згідно якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 500 617,97 грн. (193 625,34 грн. + 306 992,63 грн.):

193625,34 = 166.66 х 671.29 х 1.20 х 1.15 х 1.028 х 1.152 х 1.059;

306992,63 = 110.50 х 671.29 х 2.50 х 1.32 х 1.028 х 1.152 х 1.059;

- витяг з технічної документації №Ю-35502/2012 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (обліковий код 91:273:034, місцезнаходження: м. Київ, Шевченківський район, вул. Дегтярівська, 50, функціональне використання: землі змішаного використання: землі промисловості - 1217.21 кв.м., землі комерційного використання - 1511.77 кв.м.) площею 2728.98 кв.м., згідно якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4081946,63 грн. (1137827,46 грн. + 2944117,17 грн.):

1137827,46 = 1217.21 х 540.12 х 1.20 х 1.15 х 1.028 х 1.152 х 1.059;

2944117,17 = 1511.77 х 540.12 х 2.50 х 1.15 х 1.028 х 1.152 х 1.059.

Водночас, Рішенням Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 «Про затвердження технічної документації нормативно-грошової оцінки земель міста Києва» було змінено вартість 1 кв.м. території кожної економіко-планувальної зони (у витягу значиться як базова вартість 1 кв.м. землі).

Також, були змінені і коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель, доведені до відома листами Державного агентства земельних ресурсів України, а саме:

- станом на 01.01.2015 становив 1,249 (лист від 14.01.2015 № 6-28-0.22-215/2-15);

- станом на 01.01.2016 становив 1,433 (лист від 11.01.2016 № 6-28-0.22-201/2-16).

Відтак, вбачається, що витяги з технічної документації №Ю-35504/2012, №Ю-35503/2012, №Ю-35502/2012 станом на 2015-2016 роки містили недостовірну інформацію в частині базової вартості 1 кв.м. землі та коефіцієнта індексації.

В той же час, ані позивач, ані відповідач не надали суду, діючі в період 2015-2016 років, витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку по земельним ділянкам, які перебувають у користуванні позивача.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач при визначенні суми земельного податку керувався нормативною грошовою оцінкою земельних ділянок, яка станом на 2015-2016 роки не відповідала дійсності.

В той же час, відповідач при донарахуванні позивачу податкового зобов'язання із вказаного податку, здійснюючи розрахунок, змінив нормативну грошову оцінку земельних ділянок, що перебувають у власності позивача, а саме:

- змінив базову вартість за 1 кв.м. землі - посилаючись на Рішення Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 «Про затвердження технічної документації нормативно-грошової оцінки земель міста Києва»;

- змінив коефіцієнт індексації - посилаючись на листи Державного агентства земельних ресурсів України від 14.01.2015 № 6-28-0.22-215/2-15 та від 11.01.2016 № 6-28-0.22-201/2-16).

Водночас, безпосередньо контролюючий орган не наділений повноваженнями на встановлення та зміну нормативної грошової оцінки земельних ділянок самостійно (в тому числі окремих її складових).

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 по справі №826/16784/16.

Як вже було встановлено, відповідачем не було надано суду дані Державного земельного кадастру і матеріали нормативно-грошової оцінки земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача, хоча виключно такі дані є підставою для нарахування земельного податку.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що відповідачем неправильно розраховано суму податкового зобов'язання, яке було визначено оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Суд звертає увагу на те, що він не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, вирішувати питання, які належать до його компетенції, усувати необґрунтованість оскаржуваного рішення в ході судового розгляду. Оскаржуване рішення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані пізніше, ніж прийняте оскаржуване рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 №К/9901/1450/17 ( справа №826/15139/16).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, на підставі вищевикладеного вбачається, що податковий орган, як суб'єкт владних повноважень, не забезпечив виконання передбаченого процесуальним законом обов'язку доказування правомірності своїх дій (рішення) у випадку заперечення проти позову.

З огляду на зазначене, керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» (04112, м. Київ, вул. Дегтярвська, 50, ) до Головного управління ДФС у місті Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 11.11.2016 №.

3. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» (04112, м. Київ, вул. Дегтярвська, 50, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4179 (чотири тисячі сто сімдесят дев'ять) грн. 19 коп.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов