Справа № 622/753/18
Суддя: Чернова О. В.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/753/18 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2018 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Вишневської О.П..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до інспектора УПП в Дніпропетровській області 3 бат. 3 роти лейтенанта поліції Вєтрова Вячеслава Олександровича (49000, м. Дніпро, площа Троїцька, 2-а, інші анкетні дані відсутні), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (49000, м. Дніпро, площа Троїцька, 2-а) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2018 року до суду надійшов зазначений позов ОСОБА_1, в якому позивач просить скасувати постанову серії LAA №472559 від 07.07.2018 року інспектора УПП в Дніпропетровській області 3 бат. 3 роти лейтенанта поліції Вєтрова Вячеслава Олександровича про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу 510 грн. за порушення п.17.1 ПДР України.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 07.07.2018 року відповідачем після перевірки документів було повідомлено про здійснення позивачем зупинки та стоянки транспортного засобу на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.8., що є порушенням вимог п.17.1 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП, та постановлено постанову серії LAA №472559 від 07.07.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, за ч.3 ст.122 КУпАП, і накладено штраф у розмірі 510 грн. Позивач із даною постановою був не згоден і відмовився в ній розписуватися, вважає, що дана постанова є незаконною та несправедливою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права на місці зупинки транспортного засобу, без складання протоколу. Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності він отримав 17.07.2018 року.

Ухвалою судді від 18.09.2018 року було відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. 18.09.2018 року позивач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Від представника відповідача надійшла заява про перенесення судового засідання для підготовки і подання відзиву на позов. Судове засідання відкладено на 11.10.2018 року. 11.10.2018 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

В судове засідання позивач не з'явився, подав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, скасувати оскаржувану постанову у зв'язку із її неправомірністю та безпідставністю.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подавши відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, просив розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав письмові пояснення по справі, в яких проти позову заперечував, просив розглядати справу без участі УПП в Дніпропетровській області ДПП, DVD-R диск в якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку із пропуском 10-денного строку оскарження постанови.

Згідно відзиву на позов, поданому відповідачем, та письмових пояснень представника третьої особи, відповідач та представник третьої особи проти позову заперечували, просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог та правомірність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, її відповідність вимогам, встановленим в ст. 33 ч.2, ст.ст. 222, 251, 252, ст.258 ч.2, 5, ст.ст. 283, 284 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395. Зазначили, що відповідачем було встановлено наявність у діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а саме порушення вимог дорожніх знаків, вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за результатами розгляду адміністративної справи було застосовано до позивача адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн. Обґрунтування позову щодо порушення відповідачем вимог Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 є безпідставними, оскільки працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08.08.2015 року наділені Законом №596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон прийнято пізніше згаданого рішення КСУ і він не визнаний неконституційним. Законодавством передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення, в п. 9 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, передбачено порядок розгляду справи, який було дотримано відповідачем та обґрунтовано прийнято рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП підтверджується наданим суду відеозаписом та показаннями інспекторів УПП в Дніпропетровській області ДПП. Натомість позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 07.07.2018 о 07:43:36 год. інспектором УПП в Дніпропетровській області 3 батальйону 3 роти лейтенантом поліції Вєтровим Вячеславом Олександровичем винесено постанову серії LAA №472559 від 07.07.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. з зазначенням, що водій о 03:50:08 07.07.2018 року, керуючи транспортним засобом OPEL VIVARO, д.н. НОМЕР_2, в м.Дніпрі на пр.Дмитра Яворницького біля буд.№5 здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.8., чим порушив п. 17.1 ПДР України. (а.с. 5).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Нормами ст. 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення, винесене останнім, про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КпАП України.

Наданий до суду в якості доказу вчинення позивачем відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора, на який посилається відповідач і представник третьої особи як на доказ вчинення позивачем правопорушення, не зафіксований в постанові про накладення адміністративного стягнення, а тому відповідно до приписів ст. 77 КАС України, ст. 251 КУпАП, зазначений доказ не може бути прийнятий судом, оскільки він не був покладений в основу оскаржуваного рішення.

Крім того, як вбачається із наданого відеозапису, розпочатого о 7:38:54 год. 07.07.2018 року, в ньому зафіксовано перевірку документів водія, його заперечення проти застосування адміністративного стягнення, процес розгляду справи відповідачем. При цьому у відеозапису відсутні докази вчинення ОСОБА_1 о 03:50:08 год. 07.07.2018 року порушення п.17.1 ПДР України, а саме його зупинка (рух) саме на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.8, не зафіксовано знаходження автомобіля, яким керував ОСОБА_1 на смузі для маршрутних ТЗ, наявність дорожнього знаку 5.8.

Інших доказів, які були покладені в основу оскаржуваної постанови, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Отже, суду не надано належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 07.07.2018 року п.17.1 Правил дорожнього руху України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав до задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, оскільки дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245, 251, 280 КпАП України.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позову стосовно протиправного складення постанови в порушення положень Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 з огляду на наступне.

Так, згідно розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 р. №1376 передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення за місцем його вчинення визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У свою чергу, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VIII, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Таким чином, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015, на які посилається позивач, повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху" щодо надання права органам Національної поліції України виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці.

Отже, розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо дотримання позивачем строку подання позовної заяви щодо оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності судом встановлено, що копію оскаржуваної постанови позивачу не було вручено на місці, направлено засобами поштового зв'язку, яку він отримав 17.07.2018 року, позов до суду подано 24.07.2017 року. Отже, встановлений в ч.2 ст.286 КАС України, десятиденний строк подання позовної заяви з моменту вручення постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не пропущено, клопотання третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав до задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, оскільки дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245, 251, 280 КпАП України.

У зв'язку з чим, постанова серії LAA №472559 від 07.07.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КпАП України, про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст.2, 6-10, 77, 205, 229, 241-246, 255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) задовольнити.

Скасувати постанову серії LAA №472559 від 07.07.2018 року, прийняту інспектором УПП в Дніпропетровській області 3 батальйону 3 роти лейтенантом поліції Вєтровим Вячеславом Олександровичем, якою до ОСОБА_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О. В.Чернова