Справа № 810/1551/15
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року

№ 810/1551/15

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І.,

за участі: секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ранголі" до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Ранголі" з позовом до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 29.10.2014 № НОМЕР_1, від 29.10.2014 № НОМЕР_2 та від 29.10.2014 № НОМЕР_3.

В основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення покладено висновок податкового органу про безпідставне формування позивачем валових витрат на підставі сплачених ТОВ "АГРІПОЛ" коштів, а також податкового кредиту за рахунок сум податку на додану вартість згідно податкових накладних ТОВ "АГРІПОЛ", що призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 1799100,00 грн та податку на додану вартість у розмірі 1998999,02 грн. На думку податкового органу, господарські відносини між позивачем та контрагентом не мали реального характеру, оскільки товар фактично контрагентом не поставлявся.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає висновки податкового органу безпідставними, оскільки господарські відносини між ТОВ "Ранголі" та ТОВ "АГРІПОЛ" мали реальний характер, - товар поставлений контрагентом та оплачений позивачем, господарські операції належним чином відображені у податковому обліку і податковій звітності. При цьому, посилання контролюючого органу на ненадання позивачем документів щодо реалізації придбаної продукції, на думку Товариства є необґрунтованим, так як останнім надавались пояснення та документальні підтвердження тих обставин, що товар був переміщений на склад КП "Фірма "Логос-Крим", у якого позивач орендує складське приміщення.

Тому, позивач вважає, що висновки податкового органу не можуть бути підставою для відмови у праві на віднесення сум до податкового кредиту та визначення податку на прибуток підприємства.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оскаржуване рішення прийняте ним з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки ТОВ "Ранголі" занижено фінансовий результат оподаткування своєї діяльності та завищено податковий кредит, за рахунок включення до витрат сум по розрахункам з ТОВ "АГРІПОЛ", які не ґрунтувались на товарних господарський операціях.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31.07.2015 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою суду від 19.11.2015 Київський апеляційний адміністративний суд скаргу ТОВ "Ранголі" залишив без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 31.07.2015 - без змін.

У подальшому, за результатами касаційного розгляду справи №810/1551/15, Верховний Суд прийняв ухвалу від 17.05.2018, якою касаційну скаргу позивача було задоволено, постанову Київського окружного адміністративного суду від 31.07.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд керуючись частиною другою статті 353 КАС України зауважив, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права не встановили при цьому фактичні обставини, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зокрема, судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки доводам Товариства про те, що ним у повній мірі здійснено розрахунок з ТОВ "Агріпол" за поставлений товар у безготівковій формі, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.04.2015 №02-01/44. Натомість, прийнято до уваги доводи контролюючого органу про відсутність у контрагента позивача власної чи орендованої землі для вирощування сої та кукурудзи, при цьому, у порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, судами не витребувано, ані у позивача доказів наявності у ТОВ "АГРІПОЛ" у власності чи у коригуванні землі, а ні у відповідача доказів протилежного.

Після надходження адміністративної справи №810/1551/15 до КОАС, за результатами автоматизованого розподілу її передано на розгляд до судді Лисенко В.І.

Ухвалою суду від 30.07.2018 дану адміністративну справу прийнято до провадження судді Лисенко В.І. та вирішено її розгляд здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 01.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 03.10.2018 прибули представник позивача та представник відповідача. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив адміністративний позов задовольнити, представник відповідача з позовом не погодився, у його задоволенні просив відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ранголі", згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстроване юридичною особою з 09.04.2008. Як платник податків, у тому числі ПДВ, перебуває на обліку у Бориспільському відділенні Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області.

Видами економічної діяльності позивача є:

1. Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

2. Код КВЕД 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід.

Код КВЕД 46.46 Оптова торгівля фармацевтичними товарами.

3. Код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

4. Код КВЕД 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами (основний).

5. Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

6. Код КВЕД 52.10 Складське господарство.

7. Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Як убачається з матеріалів справи, між ТОВ "Ранголі" (Покупець) та ТОВ "АГРІПОЛ" (Постачальник), укладено договір на поставку товару від 25.04.2014 №25/05/2014, згідно якого Постачальник зобов`язується поставити товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. Найменування товару: соя (т.1 а.с. 33-35).

Пунктом 2.3 вказаного Договору передбачено, що товар відвантажується Покупцю партіями разом з наступними документами: рахунок-фактура, товарно-транспортна накладна, податкова накладна, документи, що підтверджують якість товару.

У відповідності до пункту 3.3, Покупець здійснює розрахунки з Постачальником за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Також між ТОВ "Ранголі" (Покупець) та ТОВ "АГРІПОЛ" (Постачальник), укладено договір на поставку товару від 20.04.2014 №20/05/2014, згідно якого Постачальник зобов`язується поставити товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. Найменування товару: кукурудза (т.1 а.с. 36-38).

Пунктом 2.3 вказаного Договору передбачено, що товар відвантажується Покупцю партіями разом з наступними документами: рахунок-фактура, товарно-транспортна накладна, податкова накладна, документи, що підтверджують якість товару.

У відповідності до пункту 3.3, Покупець здійснює розрахунки з Постачальником за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

На виконання умов договорів, сторонами складено наступні видаткові накладні:

1) видаткова накладна від 28.04.2014 №АП-000000014 на загальну суму 3143998,08 грн, ПДВ - 523999,68 грн (т.1 а.с.50);

2) видаткова накладна від 29.04.2014 №АП-000000015 на загальну суму 3274998,00 грн, ПДВ - 545833,00 грн (т.1 а.с.51);

3) видаткова накладна від 30.04.2014 №АП-000000016 на загальну суму 3274998,08 грн, ПДВ - 545833,00 грн (т.1 а.с.52);

4) видаткова накладна від 30.04.2014 №АП-000000017 на загальну суму 1150002,00 грн, ПДВ - 191667,00 грн (т.1 а.с.53);

5) видаткова накладна від 31.04.2014 №АП-000000018 на загальну суму 1150002,00 грн, ПДВ - 191667,00 грн (т.1 а.с.54).

Для забезпечення виконання умов договору, ТОВ "Ранголі" було оформлено Довіреність від 28.04.2014 №23 та Довіреність від 30.04.2014 №24, які видані на ім`я генерального директора ОСОБА_3 на отримання від ТОВ "АГРІПОЛ" цінностей за рахунком-фактурою від 28.05.2015. Найменування цінностей - соя (т.1 а.с.54,55).

Розрахунок за поставлений товар відбувся шляхом часткової оплати позивачем продукції у сумі 603000,00 грн на розрахунковий рахунок контрагента, що підтверджується даними картки рахунку ТОВ "АГРІПОЛ" (т.1 а.с. 198-250) та шляхом зарахування зустрічних вимог, що убачається із договору від 29.04.2015 №02-01/44 (т.2 а.с.12).

За результатами здійснення господарських операції, ТОВ "АГРІПОЛ" виписано на користь ТОВ "Ранголі" податкову накладну від 28.05.2014 №1 на загальну суму 3143998,08 грн (т.3 а.с. 71), податкову накладну від 29.05.2014 №2 на загальну суму 3274998,00 грн (т.3 а.с.72), податкову накладну від 30.05.2014 №3 на загальну суму 3274988,00 грн (т.3 а.с. 73), податкову накладну від 30.05.2018 №4 на загальну суму 1150002,00 грн (т.3 а.с. 74) та податкову накладну від 31.05.2014 №5 на загальну суму 1150002,00 грн (т.3 а.с. 75).

У подальшому, посадовими особами Бориспільської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, яку реорганізовано у Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Ранголі" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "АГРІПОЛ" за період з 01.05.2014 по 31.05.2014.

За результатами перевірки складено Акт від 10.10.2014 № 505/22-10/35866777, згідно висновків якого встановлено порушення ТОВ "Ранголі" вимог податкового законодавства, а саме (т.1 а.с. 12-29):

- п.п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 1998999,02 грн.

- п.п 139.1.9 п139.1 ст. 139 ПК України, що призвело до заіищення суми собівартості придбаних та реалізованих товарів за півріччя 2014 року на суму 61809105 грн та спричинило заниження належної до сплати суми податку на прибуток на суму 1799100, 00 грн.

До таких висновків контролюючий орган дійшов на підставі того, що згідно наданих до перевірки договорів на поставку товарів, а саме кукурудзи та сої, ТОВ "АГРІПОЛ" є покупцем, а згідно податкових накладних - продавцем, що може свідчити про нереальність господарських операцій між ТОВ "АГРІПОЛ" та ТОВ "Ранголі", а також про те, що ТОВ "АГРІПОЛ" сформував податкові зобов`язання з метою формування податкового кредиту контрагентам-покупцям. При цьому, відомості про наявність земельних ділянок до податкової декларації у ТОВ "АГРІПОЛ", відсутні, у зв`язку із чим можна зробити висновок, що в останнього не було власної чи орендованої земельної ділянки для вирощування сої та кукурудзи у 2013 році для продажу їх позивачу у травні 2014 року.

На підставі висновків Акту перевірки від 10.10.2014 № 505/22-10/35866777, контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 29.10.2014 № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2991135, 00 грн (т.1 а.с. 30);

- від 29.10.2014 № НОМЕР_2, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4909,00 грн (т.1 а.с. 31);

- від 29.10.2014 № НОМЕР_3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 2698650,00 грн (т.1 а.с. 32).

Позивач, вважаючи прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України платником податку є будь-яка особа: 1) що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів /послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, згідно з пунктом 200.2 статті 200 Податкового Кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 200.3 статті 200 Податкового Кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У силу положень пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Як зазначено у підпункті 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі Закон України від 16.07.1999 №996-XIV), податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які згідно з Законом є документами, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Первинні бухгалтерські документи (видаткові та податкові накладні, акти прийому-здачі виконаних робіт, тощо) повинні мати обов'язкові реквізити, а саме - вказувати на посаду особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильності її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Таким чином, право на формування валових витрат та податкового кредиту виникає у платника податків у зв'язку із здійснення ним господарських операцій, що підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами фінансової звітності.

Разом з тим, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, наявність належно оформлених первинних бухгалтерських документів не є безумовною підставою для включення до валових витрат та податкового кредиту сум, сплачених у ціні виконаних робіт.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що постачання товару ТОВ "АГРІПОЛ" та оплата його вартості позивачем, підтверджується документально. Господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та у податковій звітності; право на формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість підтверджується податковими накладними, актами здачі-прийому виконаних робіт та виписками з рахунку.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг. У свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит та валові витрати, копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 ПК України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних підприємствами-постачальниками, у Єдиному реєстрі податкових накладних в Акті перевірки не встановлено.

При цьому, контролюючий орган, приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, посилається на відсутність документів , які б свідчили про транспортування товару (товарно-транспортні накладні), суперечності між зазначенням сторін господарських операцій у договорах та податкових і видаткових накладних, а також на відсутність відомостей щодо наявності земельної ділянки у власності або користуванні контрагента позивача.

Суд зазначає, що такі доводи є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що після приймання товару ТОВ "Ранголі" від ТОВ "АГРІПОЛ" за видатковими накладними, товар був переміщений позивачем на склад КП "Фірма "Логос-Крим", що підтверджується товарно-транспортними накладними, які містяться у матеріалах справи, з яких убачається, що мобільний перевізник "Фірма "Логос-Крим" автомобільним транспортом перевозив вантаж з пункту навантаження - с. Облітки, Рамишльський район, Житомирська область до пункту розвантаження - АР Крим, м . Сімферополь, Московське шосе, 11 км (т.1 а.с. 122-197). Зазначене транспортування товару було вчинено на підставі договору перевезення вантажів автомобільним транспортом від 05.05.2014 №05/05, укладеного між позивачем та "Фірма "Логос-Крим" (т.1 а.с. 39-42).

Також, у матеріалах справи наявний договір оренди складів від 02.06.2014 №02/06, укладений між ТОВ "Ранголі" (Орендар) та Фірмою "Логос-Крим" (Орендодавець), у відповідності до умов якого, Орендодавець надає в оренду Орендареві 2000 кв.м складського приміщення, що знаходиться за адресою - АР Крим, м . Сімферополь, Московське шосе, 11 км для здійснення зберігання зернових культур (т.1 а.с. 44-46).

Отже, посилання перевіряючих на відсутність доказової бази щодо здійснення транспортування придбаного товару, є необґрунтованим та не базується на фактичних обставинах справи, адже перевезення товару підтверджується укладеними договорами та товарно-транспортними накладними, які, між іншим, надавались позивачем у ході перевірки, однак не були взяті до уваги контролюючим органом.

З приводу розбіжності у зазначенні сторін договірних відносин, представник позивача пояснив, що при складанні договорів поставки від 20.04.2014 №20/05/2014 та від 25.04.2014 №25/05/2014, було допущено технічні помилки, що відобразились у неправильному зазначенні сторін за вказаними договорами, а саме - зазначення ТОВ "АГРІПОЛ" Покупцем, замість Постачальника. А також, помилкового зазначено дату підписання договору - 20.05.2014, замість - 20.04.2014.

З метою усунення технічних помилок та приведення їх у відповідність до вимог законодавства, позивач направив на адресу контрагента лист від 01.08.2014 №191 з пропозицією анулювати укладені договори поставки та укласти такі договори у новій редакції. Разом із зазначеним листом, ТОВ "Ранголі" направило нові проекти договорів поставки, які були погоджені ТОВ "АГРІПОЛ"(т.1 а.с 49).

Таким чином, суд зазначає, що договірні відносини між позивачем та його контрагентом, закріплені договорами поставки від 20.04.2014 №20/05/2014 та від 25.04.2014 №25/05/2014, не змінились, а змінилась лише їх форма, яка полягала у виправлені формальних неточностей, факт наявності яких, не свідчить про безтоварність господарських операцій. А тому, суд не вважає такі доводи відповідача обгрунтованою підставою для висновку про фіктивність та нереальність господарських відносин між ТОВ "Ранголі" та ТОВ "АГРІПОЛ".

Встановлюючи обставини спроможності "АГРІПОЛ" бути учасником господарських відносин у розрізі наявності у контрагента позивача земель сільськогосподарського призначення для вирощування сільськогосподарської продукції, судом було витребувано докази, які б підтверджували право власності або користування ТОВ "АГРІПОЛ" на земельні ділянки сільськогосподарського призначення.

На виконання вимог ухвали, позивачем надано ряд договорів оренди землі, які укладені між фізичними особами та ТОВ "АГРІПОЛ", починаючи з 28.05.2013 (т.4 а.с.1а-250, т. 5 а.с. 1 -250). Відповідно до наданих договорів, контрагентом позивача було прийнято у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення.

Відтак, починаючи з 28.05.2013 ТОВ "АГРІПОЛ" було забезпечено земельними ділянками сільськогосподарського призначення, що свідчить про те, що останній мав можливість для вирощування сої та кукурудзи у 2013 році для продажу їх позивачу у 2014 році. Вказана обставина спростовує доводи перевіряючих щодо відсутності у контрагента позивача власної чи орендованої землі для вирощування сільськогосподарських культур.

Також, при вирішенні даного спору по суті, суд зазначає, що важливим для вирішення справи є висновки Верховного Суду, до яких він дійшов за результатами касаційного розгляду справи.

Так, у мотивувальній частині постанови, Верховний Суд звернув увагу суду першої інстанції на надання правової оцінки доводам Товариства про те, що ним у повній мірі здійснено розрахунок з ТОВ "Агріпол" за поставлений товар у безготівковій формі, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.04.2015 №02-01/44.

У ході судового розгляду судом встановлено, що між позивачем та його контрагентом було укладено договори на поставку товару від 25.04.2014 №25/05/2014 та від 20.04.2014 №20/05/2014.

Фактичність та дійсність вчинення господарський операцій позивачем згідно зазначених договорів встановлена судом вище, та підтверджується достатньою кількістю первинних документів.

При цьому, враховуючи обставину ненадання правової оцінки здійсненню розрахунку за вчиненими позивачем господарськими операціями при первинному розгляді справи, судом досліджено питання оплати ТОВ "Ранголі" поставленого ТОВ "АГРІПОЛ" товару, та встановлено наступне.

Як вже зазначалось судом вище, оплата товару поставленого контрагентом була здійснена у двох формах, зокрема позивачем було перераховано частину коштів, а саме - 603000,00 грн на розрахунковий рахунок ТОВ "АГРІПОЛ", що підтверджується даними картки рахунку ТОВ "АГРІПОЛ" (т.1 а.с. 198-250), а інша частина коштів, а саме - 9195719,65 грн, була погашена на підставі договору про зарахування зустрічних вимог від 29.04.2015 №02-01/44 (т.2 а.с.12).

Із зазначеного договору убачається, що ТОВ "Ранголі" (Сторона -1) та ТОВ "АГРІПОЛ" (Сторона-2), керуючись статтею 203 Господарського кодексу України та статтею 601 Цивільного кодексу України, уклали даний договір про зарахування зустрічних вимог.

Пунктом першим вказаного договору закріплено, що Сторона-1 та Сторона-2, маючи одна до одної зустрічні вимоги, строк виконання яких настав, домовились зарахувати зустрічні однорідні вимоги та припинити зобов`язання.

А саме, згідно пункту 1.1, грошові зобов`язання боржника (Сторона-1) перед кредитором (Сторона-2) по поверненню суми оплати за товар на загальну суму 9195719,65 грн, що виникли із догорів від 25.04.2014 №25/05/2014 та від 20.04.2014 №20/05/2014.

Таким чином, розрахунок між ТОВ "Ранголі" та ТОВ "АГРІПОЛ" під час вчинення господарських операцій, передбачених договорами від 25.04.2014 №25/05/2014 та від 20.04.2014 №20/05/2014, вважається здійсненим у повному обсязі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про безспірність, фактичність та дійсність господарських операцій між позивачем та ТОВ "АГРІПОЛ", оформлених достатньою, достовірною та належною доказовою базою, наявною в матеріалах справи (договорами, товарно-транспортними накладними, видатковими накладними, виписками по рахунку тощо).

Крім того, відповідно до статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Відтак, у зв'язку з підтвердженням позивачем належними документами здійснення господарських операцій, суд приходить до висновку, що у позивача є передбачене законом право формувати не лише суму податкового кредиту, а і право на формування валових витрат при підрахунку прибутку підприємства. Оскільки суму податкового кредиту за звітний період позивач сформував правомірно, таким же чином, правомірним є і нарахування валових витрат.

Судом також, враховано той факт, що під час судового розгляду відповідачем не наведено обставини, які б спростовували факт здійснення позивачем спірних господарських операцій, достовірності і повноти відображення у податковій звітності, що вказує на безпідставність тверджень Податкового органу.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, за таких обставин та з урахування вищенаведеного, висновки податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість та заниження податку на прибуток, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому, податкові повідомлення-рішення від 29.10.2014 № НОМЕР_1, від 29.10.2014 № НОМЕР_2 та від 29.10.2014 № НОМЕР_3, є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 06.04.2015 №216 (т. 1 а.с.2).

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Бориспільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 29.10.2014 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Бориспільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 29.10.2014 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Бориспільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 29.10.2014 №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ранголі" () за рахунок бюджетних асигнувань Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області () судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 16 жовтня 2018 р.