Справа № 810/1663/18
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2018-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2018 року м.Київ № 810/1663/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення № 3719 від 09.02.2018 про відмову у призначенні пенсії відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов'язати призначити пенсію відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він працював повний робочий день в шахті на різних підприємствах на різних посадах зі шкідливими умовами праці, які передбачені Списком № 1 та має стаж роботи 11 років, тому вважає, що має право на пенсію на пільгових умовах, у звязку з з чим звернувся до пенсійного органу, однак йому було відмовлено у призначенні такої пенсії.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідного до якого проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні, оскільки позивач подано ряд документів, які є недостатніми для призначення пенсії відповідно до ст. 14 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788). Крім того, посилається на Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме на ч. 2, 3 ст. 9, де зазначено, що будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 ст. 9 даного закону є недійсним і не створює правових наслідків. Вважає, що довідки та документи, що надані позивачем не підлягають розгляду, оскільки видані підприємствами, які знаходяться на територіях, які не підконтрольні українській владі.

Також позивачем було направлено до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що основим документом, який підтверджує його стаж є трудова книжка.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб № від 31.10.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки у період з 01.11.1984 по 14.03.1985 позивач перебував на посаді учня гірника в Шахтоуправлінні умені газети «Соціалістичний Донбас» ВО «Донецьквугілля», з 15.03.1985 по 09.04.1986 на посаді машиніста електровоза в Шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ВО «Донецьквугілля», а такод з 29.07.1988 по 17.04.1991 на посаді машиніста електровозу підземного ІІІ розряду в Шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ВО «Донецьквуліггя» з повним робочим днем в шахті

Також в матеріалах справи міститься довідка № 1059 від 21.06.2017 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з грудня 1984 року по квітень 1986 року, яка складала 0,04577 грн. та згідно довідки № 16-88/9 від 12.04.2017 про заробітну плату для обчиснення пенсії за період з серпня 1988 року по березень 1991 року, яка складала 0,13442 грн.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працював на посаді гірника очисного забою п'ятого розряду на шахті імені « 60 років Радянської України» ВО «Донецьквугілля», а також з 25.04.1995 по 01.09.1999 на посаді гірника очисного забою п'ятого розряду на шахті іменні « 60 років Радянської України» ВО «Донецьквугілля» з повним робочим днем під землею.

Згідно довідки № 16-88/9 від 12.04.2017 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з квітня 1991 року по вересень 1993 року, яка складала 25 грн. 82996 коп., а з квітня 1995 року по вересень 1999 року складала 18 671,86 грн.

Крім того, відповідно до копії трудової книжки позивача у перод з 07.09.1999 по 03.09.2000 він працював на посаді гірника очисника забою на шахті № 12 «Наклонная» шахтоуправління «Красная звезда» ВО «Донецьквугілля» з повним робочим днем під землею.

За довідкою № 16-88/13 від 12.04.2017 заробітна плата при обчисленні пенсії складає 4 304,55 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку по Списку № 1 відповідно до ст. 14 Закону № 1788 та подав всі необхідні документи, а саме копію трудової книжки, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, інформацію про утворення підприємства на якому працював позивач, та його подальшу зміну підприємства Шахтоуправління умені газети «Соціалістичний Донбас» ВО «Донецьквугілля» на ПАТ «Шахтоуправление «Донбасс», наказ про атестацію робочих місць № 1718 від 30.12.1994 та протокол до нього, довідку про підтвердження наявності трудового стажу від 12.04.2017 № 16-88/8.

Рішенням начальника Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 09.02.2018 № 3719 позивачу було відмовленого в призначенні пенсії на пільгових умовах з посиланням на відсутність доказів щодо зайнятості позивача повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. Також Пенсійних орган вказав на те, що підприємство, організація або їх правонаступники розміщенні на тимчасово окупованій території України або в районах проведення атитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватись за даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно п. 1 ст. 1 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1788 існують такі види державних пенсій, трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 7 Закону № 1788 визначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до п.п. 1 - 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є : реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Право на призначення пенсії на пільгових умовах обґрунтовується посиланням на Закон № 1788 норми якого з урахуванням відомостей про місце та час його роботи зі шкідливими та важкими умовами за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, дають право на призначення такої пенсії. Працівникам, зайнятим повний робочий на роботах, передбачених Списком №1, що чинні на час їх роботи за наявності необхідної кількості пільгового та загального стажу пенсія призначається зі зниженням пенсійного віку. При цьому необхідною умовою для зарахування стажу до пільгового є наявність атестація робочого місця після 22.08.1992.

Статтею 14 Закону № 1788 визначено особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії.

Так, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

Позивач з 1986 по 2000 рік працював в Шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ВО «Донецьквугілля», яке наразі має назву ПАТ «Шахтоуправление «Донбасс», на різних посадах зі шкідливими умовами праці, які передбаченні Списком № 1 , а саме з 01.11.1984 по 14.03.1985 позивач займав посаду учня гріника, з 15.03.1985 по 09.04.1986 займав посаду машиніста електровоза, за період з з урахуванням перерви у роботі, у звязку з службою лавах Радянської армії з 29.07.1988 по 17.04.1991 займав посаду машиніста електровоза підземного ІІІ розряду, з 22.04.1991 по 30.09.1993 перебував на посаді гірника очисного забою V розряду, 25.04.1995 по 01.09.1999 на посаді гірника очисного забою V розряду, з 07.09.1999 по 03.09.2000 перебував на посаді гірника очисного забою на шахті.

На підтвердження наявності стажу щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, позивачем надано копію трудової книжки, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, інформацію про утворення підприємства на якому працював позивача та його подальшу зміну підприємства на ПАТ «Шахтоуправление «Донбасс», наказ про атестацію робочих місць № 1718 від 30.12.1994 та протокол до нього, довідку про підтвердження наявності трудового стажу від 12.04.2017 № 16-88/8.

Щодо тверджень відповідача про відсутність доказів наявності зайнятості позивача повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за результатами атестації робочих мість та наявність виписок наказів щодо проведення такої атестації, які видані підприємством з іншою назвою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Крім того, Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442.

Цим Порядком встановлено, що відповідно до ст. 13 Закону № 1788 пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п. 1 Порядку атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Результати атестації, як вперше проведеної, так і чергові, застосовуються при визначенні стажу, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, протягом 5 років після затвердження її результатів. При призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування в стаж, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, повного п'ятирічного періоду роботи з шкідливими та тяжкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право протягом зазначеного періоду повинно бути підтверджено результатами атестації робочих місць.

Міністерство праці та соціальної політики України у листі від 16.12.1999 № 01-3/2586-02-6 «Про порядок обчислення стажу роботи для призначення пільгових пенсій за результатами атестації робочих місць» роз'яснило, що у разі підтвердження права за результатами атестації впродовж 5 років після ведення в дію Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, до пільгового стажу зараховується весь період роботи за професіями і посадами, передбаченими Списками № 1 і № 2, тобто період до дати видання наказу по підприємству про результати проведення атестації і подальший період роботи впродовж 5 років після вперше проведеної атестації.

У роз'ясненнях про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 № 205, передбачено, що в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці, у зв'язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об'єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно - гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Порядку відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Отже, своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія наказу про проведення атестації роботих місць підприємства, де працював позивач.

Також, щодо назви підприємства де працював ОСОБА_1, то судом встановлено, що дане підприємство неодноразово перейменовувалось, даний факт підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який було зроблено самостійно судом з відкритих джерел безкоштовного пошуку відомостей, що здійснюється відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Кірм того, інформація про зміну найменування підприємства міститься у копії трудової книжки позивача, однак пенсійних органом дану інформацію до уваги взято не було.

Також суд наголошує на тому, що у відповідності до ст. 48 КЗпП України та основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це означає, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи (Постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, за вищенаведеними нормами законодавства позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку, передбаченого п. ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У спірному рішенні та відзиві на позовну заяву Києво - Святошинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області посилається на те, що надані позивачем при зверненні до відповідача документи не можуть бути визнані належною підставою для підтвердження безпосередньої зайнятості позивача повного робочого дня.

Проте із вказаними доводами відповідача суд погодитись не може з огляду на те, що у трудовій книжці позивача, яка відповідно до вимог ст. 62 Закону № 1788 є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, наявна інформація щодо безпосередньої постійної зайнятості позивача у роботі зі шкідливими умовами праці, що є обов'язковою умовою при призначенні пенсії на пільгових умовах згідно ст. 14 Закону № 1788, а тому доводи позивача про наявність у нього достатнього пільгового стажу для призначення йому пенсії та протиправність рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах є правильним.

Також суд вважає за можливе зазначити, що оскільки позивач подав до пенсійного органу серед іншого трудову книжку, для вирахування трудового стажу позивача, відповідач повинен був узяти до уваги саме цей документ, і, лише за відсутності трудової книжки, для підтвердження стажу, брати інші документи, які б могли свідчити про наявність такого стажу.

Щодо тверджень та посилань Пенсійного органу на Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме на ч. 2, 3 ст. 9, де зазначено, що будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 ст. 9 даного закону є недійсним і не створює правових наслідків. Вважає, що довідки та документи, що надані позивачем не підлягають розгляду, оскільки видані підприємствами, які знаходяться на територіях, які не підконтрольні українській владі, суд зазначає наступне.

Дійсно, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. При цьому, усі документи, видані на непідконтрольній Україні території, починаючи з 01.12.2014, вважаються недійсними. А отже, усі свідоцтва, довідки та інші документи, видані такими органами на території України вважаються недійсними та не мають юридичної сили. Якщо особа стала на облік як внутрішньо переміщена особа, то вона звертається у відповідну структуру за місцем реєстрації як внутрішньо переміщена особа.

Загальновідомою є та обставина, що усі органи, організації, установи державної форми власності, в тому числі і органи Пенсійного фонду України, були евакуйовані з території проведення АТО ще наприкінці 2014 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 на підконтрольну Українській державі територію і продовжили свою роботу за місцем евакуації. Відповідно, органи державної влади України, включно із Пенсійним фондом України, не мають права здійснювати листування, робити запити та будь-яким іншим способом взаємодіяти із представниками самопроголошених "республік", а тому Пенсійний фонд України не має правової підстави для використання наданої представниками таких підприємств інформації.

Законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав субєктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях. Так, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При цьому згідно ч. 2 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, документи, видані державними органами та органами місцевого самоврядування на таких територіях, згідно законодавства України є недійсним та не можуть створювати правових наслідків.

В силу наведеного, довідки видані з архіву підприємства, яке на даний час знаходиться на окупованій території Донецької області, лише опосередковано доводять наявність необхідного трудового стажу, та мають надаватися виключно у разі відсутності записів у трудовій книжці. При цьому вказані довідки, в силу ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не є документами, виданими державними органами та органами місцевого самоврядування Донецької області.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при подані даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (квитанція № ПН1076 від 03.04.2018), суд вважає за необхідне стягнути дану суму на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області () від 09.02.2018 № 3719 про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) пенсії за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) пенсію за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати подачі заяви, а саме 30.10.2017.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.