Справа № 425/2924/18
Суддя: Москаленко В. В.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2018 Провадження №2-а/425/104/18

Справа №425/2924/18

місто Рубіжне, Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Окрошко О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Гречишкіна Максима Віталійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

25 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора взводу роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Гречишкіна Максима Віталійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності шляхом винесення 19.09.2018 постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень та закриття справи про адміністративне правопорушення (а.с. 3-5).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.09.2018 відповідачем було складено постанову серії ВР № 083589 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

В постанові зазначено, що 19 вересня 2018 року приблизно о 17 год. 00 хв. в місті Рубіжне по провулку Енергетиків, 125 громадянин керував транспортним засобом у не пристебнутому мотошоломі, при перевірці документів, громадянин не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії А1, тобто не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.3 (г) та 2.10 ПДР України.

Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи з наступних підстав.

19.09.2018 ОСОБА_1 дійсно рухався на скутері «Хонда» в місті Рубіжне по провулку Енергетиків та був зупинений працівниками поліції, які не запитали в нього документів, адресу мешкання записали навмання, не попередили про відеозйомку, чим порушили ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». У постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказано порушення п. 2.10 ПДР України хоча він дорожньо-транспортної пригоди не вчиняв. Позивач вважає, що посвідчення водія йому не потрібне, оскільки вказаний мопед згідно Віденської конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 не є «механічним транспортним засобом», а відноситься до «велосипеду» внаслідок того, що двигун зазначеного мопеда має об'єм, який не перевищує 50 куб. см. Крім того, вказаний мопед він придбав у 2008 році, тому він має пільгову категорію. На його думку дії відповідача є незаконними, а вказана постанова необґрунтованою, тому що суперечить чинному законодавству та має чисельні порушення процедури розгляду справи.

Просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 19.09.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення (а.с. 3-5).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Гречишкіна Максима Віталійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 10).

04 жовтня 2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшли відзив відповідача на позовну заяву, в якому він позов не визнає та просить суд постанову серії ВР № 083589 від 19.09.2018 визнати такою, що складена з дотриманням вимог чинного законодавства, адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення (а.с. 20-22).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення по суті позову.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначає, що 19.09.2018 він, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку в місті Рубіжне Луганської області, приблизно об 17 год. 00 хв., встановив порушення вимог п. 2.3 (г) ПДР (під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів), а саме: водій мопеду ОСОБА_1 рухався без мотошолому та був зупинений. Після зупинки відповідач повідомив водія про причину зупинення транспортного засобу та суть вчиненого правопорушення. Водій не погодився з вказаним порушенням та пояснив, що в ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» не вказано, що водій повинен бути в застебнутому мотошоломі під час керування мопедом. Це твердження позивача не звільняє його від відповідальності, оскільки відповідно до п. 1.10 ПДР України, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об'ємом до 50 куб. см. або електродвигун потужністю до 4 кВт. Також, під час перевірки документів водій не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, а саме: А1. Необхідність мати документи, що засвідчують право керувати мопедом передбачені п. 2.13 ПДР України в якому чітко прописано, що для мопедів з робочим об'ємом двигуна до 50 куб. см. необхідне посвідчення водія категорії «А1». Відповідачем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином постанова серії ВР № 083589 від 19.09.2018 складена з дотриманням вимог чинного законодавства. Просив адміністративний позов залишити без задоволення та розглянути справу без його участі (а.с. 20-22).

Суд, заслухавши позивача, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП лейтенантом поліції Гречишкіним М.В. було винесено постанову серії ВР № 083589 від 19.09.2018 про накладення адміністративного стягнення, в якій зазначено, що 19 вересня 2018 року приблизно о 17 год. 00 хв. в місті Рубіжне по провулку Енергетиків, 125 громадянин керував транспортним засобом у не пристебнутому мотошоломі, при перевірці документів, громадянин не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії А1, тобто не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.3 (г) та 2.1 (а) ПДР України та відповідно до якої визнано

ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень (копія постанови - а.с. 7).

З метою всебічного та об'єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, зроблений 19.09.2018 за допомогою відеорегістратора зі службового автомобіля та нагрудної відеокамери на одязі поліцейських, які знаходяться в матеріалах адміністративної справи і записані на dvd-диску (а.с. 24).

За результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що 19.09.2018 позивач керував мопедом без мотошолому. Після зупинки, позивач не заперечував, що був без мотошолому та на вимогу поліцейського надати документи пояснив, що не має посвідчення водія відповідної категорії А1 і вважає, що йому посвідчення водія не потрібне, оскільки вказаний мопед згідно Віденської конвенції про дорожній рух не є «механічним транспортним засобом», а відноситься до «велосипеду» внаслідок того, що двигун зазначеного мопеду має об'єм, який не перевищує 50 куб. см. З відеозапису встановлено,що відповідач роз"яснив позивачу його права та обов"язки и позивач відповів,що вони йому зрозумілі.

Згідно ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) встановлено, що транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об'ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно п. 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно п. 2.3 (г) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Згідно з п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами

першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що доказом в справі згідно ст. 251 КУпАП є відеозапис порушення з нагрудних відеокамер на одязі поліцейських.

Крім того, позивач фактично не заперечує, що 19.09.2018 керував транспортним засобом у не пристебнутому мотошоломі та без посвідчення водія відповідної категорії А1 та посилається на те, що мопед, яким він керував не відноситься до механічних транспортних засобів, а являється «велосипедом», а тому і право на його керування отримувати в окремому порядку не потрібно.

Однак ці пояснення позивача суд не бере до уваги з наступних підстав.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух», яка встановлює умови доступу фізичних осіб до керування транспортними засобами передбачено, що кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. При цьому, право керування мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) може бути надано особам, які досягли 16-річного віку. А підтверджується отримане право

посвідченням водія, порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 2 та 3 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 05 травня 1993 року прямо передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. А транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на відповідні категорії. При цьому мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт відносяться до категорії А1.

Аналогічні положення закріплено і у положеннях пункту 2.13. Розділу ІІ «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 № 1306.

У судовому засіданні позивач пояснив, що 19 вересня 2018 року він керував мопедом з робочим об'ємом двигуна 49,9 куб. см., що також підтверджується наданою ним копією технічного паспорту (а.с. 8), а отже, відповідач обґрунтовано і правильно при винесенні постанови виходив із того, що по суті, позивач керував транспортним засобом категорії А1, при цьому у не пристебнутому мотошоломі та без посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом, внаслідок відсутності права керування таким транспортним засобом взагалі.

На думку суду, позивач помилився у тому, що він має право керування мопедом без наявності посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1, оскільки безпідставно не взяв до уваги вказані вище національні нормативно-правові положення, а також не врахував того, що в силу положень Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 586-VI від 24.09.2008 були внесені зміни до Закону України «Про дорожній рух», та починаючи з 01.01.2010 в Україні була запроваджена не тільки реєстрація мопедів і скутерів, а й визначено нові умови допуску громадян до керування транспортними засобами цієї категорії, у тому числі отримання права керування такими транспортними засобами з отриманням посвідчення відповідного зразка.

Саме тому, суд не може погодитись із тими аргументами позивача, що в Україні будь-яка фізична особа, у тому числі і він, має право керування транспортними засобами категорії А1, до яких відносяться мопеди, з робочим об'ємом двигуна до 50 куб. см., без отримання такого права у встановленому законом порядку та без посвідчення водія на право керування такими транспортними засобами в Україні.

З посилання позивача на те, що придбавши мопед у 2008 році, на нього не розповсюджуються зміни в законодавстві, які змінюють правила керування цим транспортним засобом і покладають на нього додаткові обов'язки та відповідальність суд не може погодитися, оскільки таке є наслідком хибного тлумачення ним норм права, а натомість відповідно до ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Так, відповідно до ст. ст. 22, 58 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Проте в даному випадку позивач був правомірно притягнутий до адміністративної

відповідальності за порушення правил ПДР України за статтями КУпАП, які діяли на час складання постанови, були оприлюднені у відповідності до вимог чинного законодавства - отже жодного порушення його конституційних прав судом не вбачається.

Також позивач стверджує, що інспектор порушив вимоги про розгляд справи в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і про сповіщення особи про час і місце розгляду справи та постанова не містить вказівки про порядок і строк її оскарження.

Однак, в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 083589 від 19.09.2018, яку він отримав на місці вчинення адміністративного правопорушення, є підпис ОСОБА_3 про те, що він отримав копію постанови та вказано, що йому роз'яснено порядок і строк оскарження за ст. 289 КУпАП.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем було правильно застосоване як матеріальне, так і процесуальне право, тому суд приходить до переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати, у разі прийняття судом рішення про залишення позову без задоволення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 5, 139, 257-263, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Залишити адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Гречишкіна Максима Віталійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення - без задоволення, а постанову серії ВР № 083589 від 19.09.2018 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 510,00 гривень - залишити без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційною інстанцією.

Позивач: ОСОБА_1,проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: інспектор взводу роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Гречишкін Максим Віталійович, адреса місцезнаходження: 93100, вулиця Штейгерська, 8, місто Лисичанськ, Луганської області.

Суддя В.В. Москаленко