Справа № 0940/1747/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" жовтня 2018 р. справа № 0940/1747/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Хоми О.В.,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 46189967 від 17.09.2018,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 46189967 від 17.09.2018.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач, в порушення ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», без урахування вимог ст.27 в редакції Закону станом на липень 2018 року, а також за відсутності правової підстави, виніс постанову про стягнення виконавчого збору від 17.09.2018 року.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснив, що постанова про стягнення виконавчого збору від 17.09.2018 року винесена протиправно, оскільки дата її прийняття передує даті прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 18.09.2018 року, тобто за відсутності правової підстави постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, а також без урахування вимог ст.27 в редакції Закону станом на липень 2018 року, оскільки з боржника не було стягнуто жодної грошової суми. Зазначив, що позивачем несвоєчасно винесено постанову про повернення виконавчого документу, а тому позивач не повинен нести непомірний тягар несприятливих наслідків через порушення відповідачем строків вчинення відповідних дій поза їх межами. Просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позов. Додаткового пояснила суду, що 20.01.2015 року відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Івано-Франківського міського суду про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 286 843,06 грн. та 2 868,43 грн. витрат по оплаті судового збору. Виконавцем було вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду. 19.07.2018 до відповідача поступила заява про повернення виконавчого документу стягувачу. Згідно п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження виділено в окремі провадження. 17.09.2018 року винесено постанову про стягнення з боржника з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 28 971,14 грн. Згідно ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документу документа стягувачу, зокрема, з підстав передбачених пунктами 1,3,4,6 ч.1 ст.37 Закону, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку передбаченому Законом, отже, постанова винесена правомірно.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази та матеріали виконавчого провадження ВП №46189967, суд встановив наступне.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.09.2013 року позов задоволено, стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 286 843,06 грн. та 2 868,43 грн. витрат по оплаті судового збору.

24.03.2014 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист з виконання рішення суду у цивільній справі №0907/14347/2012 від 18.09.2013 року (а.с.19-20).

На підставі виконавчого листа, 20.02.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тисменицького управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №46189967 про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 286 843,06 грн. та 2 868,43 грн. витрат по оплаті судового збору. Боржнику надано семиденний строк для добровільного виконання судового рішення. Постановлено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк, виконати його в примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних із провадженням виконавчих дій.

У виконавчому провадженні вчинено ряд виконавчих дій, зокрема, 09.02.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», 02.02.2017 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника, 27.07.2017 року винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності, 07.11.2017 року виставлено на реалізацію предмет іпотеки - майно боржника, 14.03.2018 року повідомлення з ДП «Сетам» про те, треті електронні торги не відбулися.

31.05.2018 року ухвалою Івано-Франківського міського суду замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) на його правонаступника ОСОБА_3 07.06.2018 року винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

19.07.2018 року - стягувачем подано заяву про повернення виконавчого документа та зняття арешту з майна боржника (а.с.15).

17.09.2018 року - винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 28971,14 грн. (10% від суми стягнення, зазначеної у виконавчому листі) (а.с.26-27).

18.09.2018 року - згідно заяви стягувача виконавчий лист повернуто. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження виділено в окремі провадження (а.с.23-24).

19.09.2018 року - відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 28971,14 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам що склались між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтями 129 та 129-1 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов'язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що відкриття провадження відповідачем здійснювалось в порядку Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року (далі Закон №606-XIV).

За ст.1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст.25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються. (ст.27 Закону №606-XIV).

За змістом ст.28 Закону №606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

05.05.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (надалі також Закон №1404-VIII).

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч.2 ст.27 Закону в редакції станом на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору).

Згідно частини 2 статті 27 в редакції станом на час надходження відповідачу заяви про повернення виконавчого документа, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 1-6 частини п'ятої статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев'ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що частина перша та друга статті 27 Закону №1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем. Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.

Згідно частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, частина третя статті 40 Закону №1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного закону- не можуть застосовуватися.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі №825/739/17 (К/9901/2103/17), від 30.05.2018 року у справі №808/3791/16 (К/9901/20636/18).

Суд зазначає, що стягувач звернувся з заявою про повернення виконавчого документу відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII, у зв'язку з чим настали наслідки які передбачені частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII - якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

При цьому, на час прийняття оскаржуваної постанови згідно частини 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Статтею 37 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За частиною 4 статті 37 Закону №1404-VIII про повернення стягувачу виконавчого документа виконавець виносить постанову.

Частина третя статті 40 Закону №1404-VIII надає право виконавцю винести постанову про стягнення виконавчого збору у строк, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа, яку він повинен виконати в порядку, встановленому цим Законом.

На переконання суду прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови 17.09.2018, до винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу (18.09.2018 року), не звільняє боржника від обовязку сплати виконавчого збору та не є підставою для її скасування.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 17.09.2018 року ВП №46189967 прийнята відповідачем правомірно, а тому підстави для її скасування відсутні.

Стосовно наведення позивачем у позовній заяві правових позицій Верховного Суду у справах №804/8289/16 від 19.09.2018, №908/2356/16 від 14.05.2018, №925/1788/15 від 03.03.2018, №910/1587/13 від 15.02.2018 суд зазначає, що в справі №804/8289/16 судові рішення прийняті за відмінних ніж у справі, що розглядається, обставин. Зокрема, в справі №804/8289/16 постанову про стягнення з боржника виконавчого збору прийнята у звязку з закінченням виконавчого провадження за результатами укладеної сторонами виконавчого провадження мирової угоди. Судові рішення у справах №908/2356/16 від 14.05.2018, №925/1788/15 від 03.03.2018, №910/1587/13 від 15.02.2018 прийнято в порядку господарського судочинства, в той же час, згідно висновків ОСОБА_4 Верховного Суду в справах №821/872/17, 127/9870/16-ц, №307/1451/15-ц спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону №1404-VIII, є справою адміністративної юрисдикції.

За наявних обставин та вказаних правових норм в суду відсутні правові підстави для задоволення позовної заяви.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Біньковська Н.В.