Справа № 804/26/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 жовтня 2018 року

Справа №804/26/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Барановського Р.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку для пред’явлення виконавчого листа до виконання у справі №804/26/18 за позовом Дніпровського приміського об’єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Селянського (фермерського) господарства "Агрофортуна" про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання у справі №804/26/18 за позовом Дніпровського приміського об’єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Селянського (фермерського) господарства "Агрофортуна" про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своєї заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначає, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин, так як, 31.08.2018 року представником управління отримано виконавчий лист по справі №804/26/18 про стягнення з Селянського (фермерського) господарства "Агрофортуна" заборгованість у сумі 1 672,62 грн., зі строком пред’явлення такого виконавчого листа до 16.08.2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2018р. сторону по справі Дніпровське приміське об’єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області замінено на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України , судове рішення, яке набрало законної сили, є обов’язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов’язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об’єднаннями на всій території України.

Питання виконання судових рішень неодноразово було предметом розгляду Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у Рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» зазначений Суд наголосив: «... пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ до суду, тобто право подати позов щодо цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б примарним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби ст.6 Конвенції, детально описуючи процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити ст. 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Відповідно до частини 1 статті 376 Кодексу адміністративного судочинства України, стягувачам, які пропустили строк для пред’явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, з метою забезпечення виконання постанови, суд приходить до висновку про необхідність поновлення строку пред’явлення виконавчого листа до виконання у справі №804/26/18.

Керуючись ст.ст. 243, 376 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку для пред’явлення виконавчого листа до виконання в адміністративній справі №804/26/18 - задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред’явлення виконавчого листа до виконання у справі №804/26/18 за позовом Дніпровського приміського об’єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Селянського (фермерського) господарства "Агрофортуна" про стягнення заборгованості.

Копію цієї ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та згідно ч.3 ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський