Справа № 826/15137/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

08 жовтня 2018 року м. Київ № 826/15137/18

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви

ОСОБА_1

до Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 94, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Підставою для залишення позовної заяви без руху було вказано необхідність подання позивачем клопотання про поновлення пропущеного строку із наведенням підстав для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду; подання документу про сплату позивачем судового збору у розмірі 28 192,00 грн.; зазначення, яким чином порушено права ОСОБА_1 діями Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо видачі посвідчень від 18.09.2014р. про присвоєння лікарям вищої кваліфікаційної категорії, з доданням відповідних доказів.

На виконання вимог вказаної ухвали позивачем 02.10.2018р. подано заяву про усунення недоліків, в якій позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки позов поданий в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 Також позивач зазначає, що ним не пропущено строк звернення до суду та обґрунтовує порушення відповідачем прав її неповнолітнього сина.

З приводу обґрунтування порушення прав її неповнолітнього сина ОСОБА_1 вказує, що якби ДОЗ КМДА не видав шахрайськими діями свідоцтва про вищу категорію третім особам, то вони б не мали фізичної змоги розповсюджувати поклепницьку інформацію про малолітнього ОСОБА_1, звинувачувати його та його матір у злочинах, яких не існує фізично.

З приводу даного обґрунтування суд наголошує, що згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України (п. 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; п. 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року; та п. 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже системне тлумачення ст. 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що ч. 2 цієї статті гарантує «кожному» захист «своїх прав», які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Саме в такому значенні сформульовано ч. 3, 5 та 6 ст. 55 Конституції України.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом та обґрунтовуючи свої вимоги, законний представник позивача не розмежовує порушені права внаслідок дій органів місцевого самоврядування та порушення її прав та прав її малолітної дитини внаслідок протиправних дій з боку третіх осіб - лікарів Комунального діагностичного Центру Деснянського району м. Києва ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

У Постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року по справі № 800/541/16, суд підкреслив, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Також згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З аналізу вищезазначених норм, слідує, що під час розгляду справи позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів позивача з боку відповідача, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення (рішень).

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11 квітня 2018 року (справа №363/3414/13-а).

Спірні рішення Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо видачі посвідчень про присвоєння лікарям вищої кваліфікаційної категорії є актами індивідуальної дії, тобто створюють правові наслідки лише для конкретних осіб.

Позивач не є суб'єктом правовідносин, які склались в результаті прийняття оскаржуваних рішень відповідачем, відповідно і дані рішення не можуть порушувати його прав, свобод чи інтересів.

Також, відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Водночас, частиною першою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Згідно з частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї доказів, позов у даному випадку заявлено про зобов'язання відповідача анулювати, скасувати, визнати недійсними посвідчення щодо присвоєння лікарям Комунального діагностичного Центру Деснянського району м. Києва ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вищої кваліфікаційної категорії.

Також позивач просить ініціювати перед головою Деснянської районної адміністрації ОСОБА_8 дострокове розірвання діючого контракту між Деснянською районною у м. Києві державною адміністрацією та директором КНП "Консультативно-діагностичного центру" Деснянського району м. Києва ОСОБА_2

Позивач в позовній заяві ставить питання про залучення третіми особами Міністерство охорони здоров'я, а також шести фізичних осіб, стосовно анулювання посвідчень яких заявлено позов.

Крім того, позивач просить суд витребувати від відповідача звіти осіб (лікарів), стосовно анулювання посвідчень яких заявлено даний позов.

З приводу поєднання зазначених вимог суд зазначає, що в кожному окремому випадку суду необхідно встановити всі необхідні факти, які вказують на законність чи незаконність видачі посвідчення щодо присвоєння кожному окремому лікарю Комунального діагностичного Центру Деснянського району м. Києва ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вищої кваліфікаційної категорії.

Суд має зібрати всі необхідні докази на підтвердження заявленого позову по відношенню до кожного із шести лікарів, а також оцінити всі доводи і достовірність тверджень як заявника, так і відповідача та третіх осіб, та прийняти рішення на підставі детального аналізу ситуації , що склалася в кожному індивідуальному випадку видачі посвідчення.

Оскільки кожне окреме рішення Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо видачі посвідчення про присвоєння лікарю вищої кваліфікаційної категорії є актом індивідуальної дії, то суд має оцінити докази щодо наявності чи відсутності порушень при видачі посвідчення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у кожному випадку окремо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем фактично заявлено кілька окремих позовів одночасно, що не пов'язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, що в свою чергу значною мірою ускладнять їх розгляд в одному провадженні.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Отже, враховуючи, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог і відсутні підстави для застосування положень ст. 172 КАС України, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

4. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

5. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Патратій