Справа № 0340/1515/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1515/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі- Черкес С.А., позивач) звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, відповідач) про визнання дій протиправними щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області та зобовязання повторно розглянути клопотання про надання дозволу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.08.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а в подальшому ухвалою суду від 27.09.2018 ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 11:30 год. 09.10.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в червні 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що знаходиться за межами населених пунктів Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області. Однак відповідач листом від 27.06.2018 № Ч-1699/0-1109/0/95-18 відмовив позивачу в наданні такого дозволу з тих підстав, що на території Мервинської сільської ради відсутні вільні земельні ділянки.

Позивач вважає, що відмова у задоволенні його заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га є невмотивованою та незаконною, оскільки законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а наведені відповідачем підстави не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України. З огляду на що просить позов задовольнити.

Представник відповідача у письмовому відзиві на позовну заяву (а. с. 17-22) позовних вимог не визнала та просила в задоволенні позову відмовити зважаючи на те, що відповідно до листа Мервинської сільської ради Горохівського району на території сільської ради відсутні вільні земельні ділянки. Разом з тим, до клопотання від 01.06.2018 позивачем подано графічний матеріал, який не дає можливості чітко ідентифікувати місце розташування бажаної для відведення земельної ділянки, а саме6 на графічних матеріалах за зазначено дві земельні ділянки, а також зазначено земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0030, а графічно зображена інша земельна ділянка.

Враховуючи наведене, ГУ Держгеокадастру у Волинській області правомірно не надано позивачу дозвіл на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, розташовану на території Мервинської сільської ради Горохівського району на підставі поданої ним заяви, оскільки місце розташування земельної ділянки щодо якої звернувся позивач, не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме: частини шостої статті 118 Земельного кодексу України. З врахуванням наведеного просила в задоволенні позову відмовити.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечила, з підстав наведених у відзиві на позов, просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 01.06.2018 ОСОБА_4 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, розташованої за межами населених пунктів Мервинської сільської ради Горохівського району. До вказаної заяви додав копію паспорту, викопіювання з кадастрової карти (плану) (а.с. 25).

27.06.2018 відповідач листом за № Ч-1699/0-1109/0/95-18 повідомив позивача про те, що до ОСОБА_4 до клопотання додав графічний матеріал, який не дає можливості чітко ідентифікувати місце розташування бажаної до відведення земельної ділянки (на викопіюванні зазначено дві земельні ділянки), тобто на графічному матеріалі на земельну ділянку, доданому позивачем до заяви від 01.06.2018, вказано земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0030, а графічно зображена інша земельна ділянка.

Також повідомлено, що на запит ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 05.06.2018 за № 18-3-0.32-3915/2-18 щодо висловлення позиції стосовно можливості наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, Мервинською сільською радою Горохівського району надіслано лист від 13.06.2018 № 125/1.11/2-18, яким заперечувалося надання такого дозволу, оскільки на території сільської ради відсутні вільні земельні ділянки (а.с. 10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною першою статті 117 Земельного кодексу України визначено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Зі змісту наведених положень випливає, що до клопотання про отримання земельної ділянки слід додавати графічні матеріали, на яких зазначено її бажане місце розташування. Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації відповідачем для перевірки відповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Від перевірки вказаних підстав залежить рішення відповідача про надання чи відмову в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Тобто, відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам, встановленим Земельними кодексом України, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області у своїй відповіді від 27.06.2018 № Ч-1699/0-1109/0/95-18 на заяву ОСОБА_4 від 01.06.2018 посилалося на те, що на графічному матеріалі на земельну ділянку, доданому позивачем до заяви, вказано земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0030, а графічно зображена інша земельна ділянка, що не дає можливості чітко ідентифікувати місце розташування бажаної до відведення земельної ділянки. При цьому послався на лист Мервинської сільської ради від 13.06.2018 № 125/1.11/2-18, яким відповідача повідомлено, що у даній сільській раді на сьогоднішній день відсутні вільні земельні ділянки, так як на землі резерву й запасу був проведений аукціон і агрофірма Колос не припинила користування, договір оренди від 25.06.2010 заключний з ПОА Колос та Горохівською РДА терміном на 10 років (а.с.28).

На думку суду, лист відповідача від 27.06.2018 № Ч-1699/0-1109/0/95-18 не є мотивованою відмовою у наданні дозволу на розроблення документації з землеустрою, оскільки в ході розгляду справи судом встановлено, що з приєднаного позивачем до заяви від 01.06.2018 викопіювання можливо ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості, зокрема дане викопіювання містить прив'язку земельної ділянки до відповідного населеного пункту, вказано кадастровий номер суміжної ділянки, площа бажаної земельної ділянки та графічно її позначено (а.с.26).

Будь-яких спеціальних вимог до графічних матеріалів у статті 118 ЗК України не встановлено, крім зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки.

Отже, до поданої заяви позивачем було надано належні графічні матеріали, на яких і зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Також суд не приймає до уваги твердження відповідача про відсутність вільних земельних ділянок на території Мервинської сільської ради, оскільки такі твердження обґрунтовані лише листом вказаної сільської ради від 13.06.2018 № 125/.1.11/2-18, який не є нормативно-правовим актом, а носить лише інформативний характер та не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га.

Разом з тим, відповідачем не зясовано, чи земельна ділянка, на яку просить надати позивач дозвіл, знаходиться саме в межах території земель, які орендує ПОА Колос, та не надано доказів укладення договору оренди та державної реєстрації цих прав на вказану земельну ділянку.

Будь-яких інших доказів щодо відсутності вільних земельних ділянок на території Мервинської сільської ради відповідачем не подано.

При цьому, з оглянутої судом Публічної кадастрової карти України вбачається, що бажана для відведення у власність земельна ділянка є вільною.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказану норму Конституції України суд зазначає, неправомірною є відмова відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав інших, ніж передбачено законом, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом, відповідач у листі від 27.06.2018 № Ч-1699/0-1109/0/95-18 не наводить жодної вищевказаної підстави, яка передбачена частиною сьомою статті 118 ЗКУ для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відтак суд приходить до висновку, що в порушення вимог частини сьомої статті 118 ЗК України відповідач безпідставно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з підстав не передбачених статтею 118 ЗК України.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Аналогічні посилання викладені у постанові Верховного Суду від 24.09.2018 у справі №814/1239/16.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області з підстав, що не передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України діяв неправомірно, чим вчинив протиправні дії.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про визнання протиправними дій ГУ Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області, тому і позовна вимога про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 01.06.2018 також підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірності вчинених ним дій, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 01 червня 2018 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_4 (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Гордіюк, 12/42, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Волинській області (43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 67, ).

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 16 жовтня 2018 року.