Справа № 826/14165/18
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 жовтня 2018 року № 826/14165/18

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» (далі також - ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ», позивач) до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі також - ГУ ДФС в Івано-Франківській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про застосування фінансових санкцій від 22 серпня 2018 року № (далі також - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення не ґрунтується на нормах чинного податкового законодавства, підлягає визнанню протиправним та скасуванню з підстав, зазначених у позові.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись одноособово суддею Вовком П.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Крім того, ухвалою суду від 06 вересня 2018 року, зокрема, запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

У встановлений судом строк ГУ ДФС в Івано-Франківській області надано відзив на позовну заяву, в якому контролюючий орган просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством.

В ході судового розгляду справи позивачем надано суду відповідь на відзив відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

За результатами фактичної перевірки дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів суб'єкта господарської діяльності ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ», а саме господарської одиниці - магазину автозаправної станції за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Надрічна, 3, посадовими особами ГУ ДФС в Івано-Франківській області складено акт від 16 серпня 2018 року № 31/09-19-40-01/24812228 (далі також - акт перевірки), яким встановлено факт реалізації однієї пляшки горілки «Хлібний дар класична» 0,18 л за ціною 44, 00 грн. о 06 год. 29 хв. 13 лютого 2018 року та однієї пляшки горілки «Мороша Карпатська» 0,2 л за ціною 50, 00 грн. о 16 год. 22 хв. 13 лютого 2018 року, без наявності відповідної ліцензії.

На підставі наведених висновків акту перевірки, податком органом прийнято рішення від 22 серпня 2018 року № 1 про застосування фінансових санкції, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн.

Незгода з оскаржуваним рішенням обумовила звернення позивача до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі також - ПК України) (всі нормативні-правові акти наведені в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 статті 75 ПК України).

Згідно з п. 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Як вбачається з матеріалів справі, в ході фактичної перевірки контролюючим органом було виявлено факт реалізації позивачем 13 лютого 2018 року однієї пляшки горілки «Хлібний дар класична» 0,18 л за ціною 44, 00 грн. та однієї пляшки горілки «Мороша Карпатська» 0,2 л за ціною 50, 00 грн. без наявності відповідної ліценції, що підтверджується інформацією із бази даних АІС «Податковий блок», в якій зареєстровано чеки РРО від 13 лютого 2018 року № 19 та № 349 відповідно.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі також - Закон).

За приписами статті 1 цього Закону, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ч. 14 статті 15 вказаного Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання (ч. 22 статті 15 Закону).

Положеннями ч. 31 статті 15 Закону визначено, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі: заяви суб'єкта господарювання; рішення про скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання; несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії; рішення суду про встановлення факту незаконного використання суб'єктом господарювання марок акцизного податку (стосовно імпортерів); рішення суду про встановлення факту торгівлі суб'єктом господарювання алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку; рішення суду про встановлення факту переміщення суб'єктом господарювання алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем; порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях.

Згідно з ч. 32 статті 15 Закону, ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб'єктом господарювання письмового розпорядження про її анулювання.

ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» отримано ліцензію серії АА № 015017 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями в магазині на АЗС за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Надрічна, будинок 3, строком дії з 21 березня 2017 року по 20 березня 2018 року (т. 1, а.с. 15).

Водночас, ГУ ДФС в Івано-Франківській області було прийнято рішення від 09 лютого 2018 року № про застосування фінансових санкцій, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6 800, 00 грн. за продаж пива особам, які не досягли 18 років.

Крім того, контролюючим органом винесено розпорядження «Про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями» від 09 лютого 2018 року № 20-р, яким анульовано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АА 00015017, термін дії з 21 березня 2017 року по 20 березня 2018 року, суб'єкта господарювання ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» (код 248122228), місце торгівлі: місто Івано-Франківськ, вулиця Надрічна, будинок 3, магазин на АЗС; місце знаходження юридичної особи: місто Київ, вулиця Солом'янська, будинок 11 (т. 1, а.с. 38).

В своєму позові ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» було наголошено на тому, що у розпорядженні від 09 лютого 2018 № 20-р «Про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями» невірно зазначено номер виданої позивачу ліцензії, проте суд вважає це формальною помилкою (опискою), яка не впливає на суть такого рішення.

Зазначені вище рішення були отримані позивачем 13 лютого 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи (т. 1, а.с. 39).

Враховуючи те, що суб'єкт господарювання отримав розпорядження про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями 13 лютого 2018 року, відповідачем зроблено висновок про те, що реалізація у цей день алкогольних напоїв була здійснена ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» з порушенням вимог статті 15 Закону.

Між тим, суд не погоджується з такими твердженнями ГУ ДФС в Івано-Франківській області з огляду на те, що продаж алкогольних напоїв, а саме однієї пляшки горілки «Хлібний дар класична» 0,18 л за ціною 44, 00 грн. та однієї пляшки горілки «Мороша Карпатська» 0,2 л за ціною 50, 00 грн. було здійснено о 06 год. 29 хв., а також о 16 год. 22 хв.

При цьому, згідно відомостей сайту ПАТ «Укрпошта», поштове відправлення №476, яким було надіслано позивачу, в тому числі, розпорядження «Про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями» від 09 лютого 2018 року № 20-р, отримано ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» 13 лютого 2018 року о 23 год. 00 хв., а тому саме з цього моменту ліцензія вважається недійною у відповідності до вимог ч. 32 статті 15 Закону.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що реалізація алкогольних напоїв в магазині АЗС за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Надрічна, будинок 3, яка мала місце до 23 години 13 лютого 2018 року була здійснена за наявності чинної ліцензії серії АА № 015017. Тому висновки акту перевірки не ґрунтуються на обставинах справи та нормах чинного податкового законодавства України.

Виходячи з наведеного в сукупності, відповідачем за час розгляду справи судом не було доведено правомірності застосування до позивача штрафних санкцій на підставі оскаржуваного рішення.

Згідно ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Натомість, оскаржуване рішення не може вважатись таким, що прийняте з урахуванням критеріїв, визначених ч. 2 статті 2 КАС України.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення не ґрунтується на нормах чинного податкового законодавства, підлягає визнанню протиправним та скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, суд присуджує на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1 762, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» (03110, місто Київ, вулиця Солом'янська, будинок 11; ) до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (76018, місто Івано-Франківськ, вулиця Незалежності, будинок 20; ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 22 серпня 2018 року № , видане Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» витрати у розмірі 1 762, 00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк