Справа № 818/1457/18
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2018 р. Справа № 818/1457/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шаповала М.М.,
за участю секретаря судового засідання - Іуткіної І.С.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4,про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Державний кадастровий реєстратор ГУ Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 142) та письмові пояснення по справі (а.с. 121), у яких зазначила, що на сьогоднішній день відсутні правові підстави щодо прийняття рішення про державну реєстрацію вказаної земельної ділянки. Відповідно до ст. 70 Закону України "Про землеустрій" спори з питань землеустрою вирішуються судом. Органи Держгеокадастру, державні кадастрові реєстратори не мають такої компетенції. У випадку встановлення невідповідностей нормам закону державному кадастровому реєстратору надано лише один спосіб дій - повідомлення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Іншого способу виконання не регламентовано. У даному випадку державний кадастровий реєстратор як орган державної влади, уповноважений розпоряджатися землями державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, не може діяти на власний розсуд, а тільки в межах повноважень та в спосіб, визначений законами та підзаконними нормативними актами. Також зазначила, що відповідно до ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - в судовому порядку. Просила суд відмовити в задоволенні позову.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмовий відзив на позов (а.с. 71), у якому зазначив, що позивач не наводить норми чинного законодавства, які порушені державним кадастровим реєстратором та, у відповідності до яких державний кадастровий реєстратор має усунути недоліки, що перешкоджають внесенню необхідних відомостей до Державного земельного кадастру. У даному випадку державний кадастровий реєстратор як орган державної влади, уповноважений розпоряджатися землями державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, не може діяти на власний розсуд, а тільки в межах повноважень та в спосіб, визначений законами та підзаконними нормативними актами. Вважає, що державний кадастровий реєстратор не може бути належним відповідачем, оскільки підставою для відмови в прийнятті заяви позивача про внесення відомостей до Державного земельного кадастру стала відсутність погодження меж земельної ділянки з іншим співвласником домоволодіння - ОСОБА_4 До погодження меж земельної ділянки між позивачем та ОСОБА_4 державний кадастровий реєстратор не матиме змоги внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Спір між позивачем та ОСОБА_4 про погодження земельної ділянки повинен вирішуватись в порядку цивільної юрисдикції. Просив закрити провадження в справі (а.с. 80-82, 122).
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав.
13.11.2017 ОСОБА_2 звернувся до державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки. До заяви була додана технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 - 57/100 частки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Суми, вул. Кругова, 6, на території Сумської міської ради (а.с. 7-64).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не погоджується з доводами відповідачів про необґрунтованість позовних вимог.
Так, правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру встановлено Законом України від 07.07.2011 № 3613-VI "Про Державний земельний кадастр".
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.
За приписами ч.ч. 2-6 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 2).
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи (ч. 3).
Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення (ч. 4).
Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації (ч. 5).
Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (ч. 6).
Статтею 55 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV "Про землеустрій" визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.
Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.
У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.
Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.
Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.
У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).
Якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:
а) завдання на складання технічної документації із землеустрою;
б) пояснювальну записку;
в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом);
г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем;
ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території);
д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;
е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);
є) копію правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об'єкти зареєстровані);
ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт;
з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів);
и) кадастровий план земельної ділянки;
і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;
ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);
й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.
Пунктом 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом від 18.05.2010 № 376 (далі - Інструкція), встановлено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.
Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.
Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки.
Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.
Як вбачається з матеріалів справи державний кадастровий реєстратор відмовив позивачу у прийнятті заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру в звязку з тим, що документи подані не в повному обсязі. Суд вважає таке рішення відповідача протиправним.
Державний кадастровий реєстратор у своєму рішенні посилається на п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом від 18.05.2010 № 376, та ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України, відповідно до яких потрібно погоджувати межі земельної ділянки зі співвласниками домоволодіння.
Суд зазначає, що відповідно до вимог п. 3.12 Інструкції позивач надіслав 15.09.2018 рекомендований лист співвласнику домоволодіння ОСОБА_4 з повідомленням про те, що 29.09.2017 о 11:00 год. будуть проводитись роботи по встановленню та закріпленню в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: м. Суми, вул. Кругова, 6 (а.с. 54-55). Крім того, позивач подав оголошення в газеті "Ваш шанс" № 38 від 20.09.2017 аналогічного змісту (а.с. 54).
Позивач надав державному кадастровому реєстратору разом із заявою технічну документацію, до складі якої входили: докази належного сповіщення співвласника, пояснювальна записка, заява на виконання робіт, завдання на проведення робіт, договір купівлі-продажу 57/100 частки житлового будинку, висновок № 921/27 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, висновок на забудову земельної ділянки Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, рішення Виконкому Сумської міської ради від 23.01.2017 № 23 про дозвіл на будівництво житлових будинків, господарських будівель в споруд згідно з додатком, довіреність, що підтверджує повноваження особи діяти від імені ОСОБА_2, технічний паспорт на житловий будинок, технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок, копії паспортів громадян України та довідок про присвоєння ідентифікаційних номерів, інформація про субєкти власності, інформація про обєкти власності, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, ситуаційний план розміщення земельної ділянки, кадастровий план, перелік обмежень та обтяжень на земельну ділянки, матеріали польових тахеометричних вимірювань, лист контролю якості робіт (а.с. 7-64).
Тобто, позивач, маючи частку житлового будинку, право власності на яку зареєстровано у встановленому законом порядку, подав до державного реєстратора заяву про реєстрацію земельної ділянки, на якій розміщений цей будинок. До заяви була додана технічна документація із землеустрою в повному обсязі, яка відповідає вимогам ст. 55 Закону України "Про землеустрій".
Суд зазначає, що у відповідності до вимог п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом від 18.05.2010 № 376, позивач належним чином повідомив співвласника житлового будинку ОСОБА_4, докази сповіщення якої надав також державному реєстратору.
Пункт 3.12 Інструкції передбачає здійснення закріплення межовими знаками меж земельної ділянки за відсутності власників суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.
У додатку до акта приймання-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 52), який міститься у складі технічної документації зазначено, що на момент погодження "акта приймання-передачі межових знаків на зберігання" співвласник земельної ділянки не зявився, хоча і був попереджений в засобах масової інформації (оголошення в газеті "Ваш шанс" № 38 від 20.09.2017)
Тобто, ОСОБА_4 проігнорувала повідомлення про проведення робіт по встановленню та закріпленню меж земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Кругова, 6, та не прибула на погодження меж земельної ділянки. Так само як і не була присутня в жодному судовому засіданні, хоча повідомлялась судом належним чином.
Крім того, суд зазначає, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необовязкових технічних помилок. При цьому, стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є "погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами". Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження полягає в тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.
Таким чином відмова від підписання акта погодження меж земельних ділянок не порушує прав на отримання земельних ділянок у власність і не є перешкодою в проведенні передбачених законом дій, спрямованих на приватизацію земельної ділянки позивачем, в тому числі й прийняття відповідних рішень державним кадастровим реєстратором.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 681/1039/15-ц, від 18.04.2018 у справі № 346/4408/15-ц.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Державний кадастровий реєстратор ОСОБА_3 не довела правомірності свого рішення щодо відмови в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Враховуючи викладене, суд визнає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2
На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати зі сплаті судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду, в сумі 1409,60 грн згідно з квитанцією від 05.04.2018 № 27 (а.с. 3).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення дій задовольнити.
Зобов'язати ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 - 57/100 частки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Суми, вул. Кругова, 6, на території Сумської міської ради.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.10.2018.

Суддя М.М. Шаповал