Справа № 826/9670/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 жовтня 2018 року № 826/9670/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві витребувати від Служби безпеки України довідку про розмір грошового забезпечення за посадою, яку обіймав ОСОБА_1 перед звільненням зі служби, враховуючи посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, надбавку за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям, надбавку за особливості проходження служби, премії станом на 01.04.2018, на підставі якої провести перерахунок пенсії та здійснити відповідні виплати пенсії загальною сумою, починаючи з 01.04.2018 з урахуванням проведених виплат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що проведений відповідачем перерахунок пенсії здійснено без урахування всіх складових грошового забезпечення та її виплата відбувається з 01.01.2018 у неповному обсязі, що не відповідає вимогам законодавства та порушує права позивача на отримання належного розміру пенсійного забезпечення.

31.07.2018 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому представником відповідача наголошено на тому, що управління при проведенні перерахунку пенсії позивача діяло на підставі та у межах наданих повноважень. Також зауважено, що сума перерахованої пенсії позивача буде виплачена управлінням в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». (а. с. 25-33)

28.08.2018 до суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, у якій ОСОБА_1 просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити заходи, передбаченні постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008, якою затверджено порядок проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 загальною сумою (виключаючи поетапність виплат перерахованої пенсії), виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідної посади, враховуючи посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, надбавку за службу в умовах режимних обмежень, надбавку за особливості проходження військової служби, премію, станом на 01.04.2018, починаючи з 01.04.2018 з урахуванням проведених виплат. (а. с. 39-41)

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України встановлено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач, проходив службу в Службі безпеки України та після звільнення відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ отримує пенсію.

У квітні 2018 року позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» від 21.02.2018.

Позивач вважає, що перерахунок пенсії здійснено відповідачем без урахування всіх складових грошового забезпечення та її виплата відбувається з 01.01.2018 у неповному обсязі - лише 50 відсотків суми підвищення до пенсії попереднього розміру.

19.04.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, у якій просив провести перерахунок пенсії, враховуючи всі складові грошового забезпечення визначенні ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII, та в повному обсязі. (а. с. 17)

16.05.2018 відповідач листом № 2405/02 відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його заяви, посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» та постанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». (а. с. 18)

Також, 21.05.2018 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві направило позивачу копію довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018. (а. с. 20-21)

Вважаючи відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення перерахунку пенсії без урахування всіх складових грошового забезпечення визначених ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII протиправною, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 (надалі по тексту також Закон № 2262-ХІІ).

Даним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-XII)

Приписами ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 (надалі по тексту також - Постанова № 103), пунктом 1 якої, відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Кабінет Міністрів України, постановив: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Виплату перерахованих відповідно до п. 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Також, відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 103 Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Міністерству інфраструктури, Міністерству юстиції, Державній службі з надзвичайних ситуацій, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Державної прикордонної служби, Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державній фіскальній службі, Національній гвардії, Управлінню державної охорони після набрання чинності цією постановою забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в пункті 1 цієї постанови, відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.

Пунктами 1, 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008, встановлено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Як убачається з матеріалів справи, виплата пенсії позивачу проводиться Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018, яким встановлено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій з 1 січня 2018 року в зазначених вище розмірах.

Відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою - 7750,00 грн., окладом за військове званням - 1410,00 грн., надбавки за вислугу років (45 %) - 4122,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 (розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою (на день звільнення зі служби) - помічник начальника 5 відділу 1 Служби УВКР Департаменту контррозвідки Служби безпеки України) та на підставі довідки, виданої фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України № 21/3/2-133м/226 від 06.04.2018. Також, з 01.01.2018 виплата перерахованої пенсії відповідно до положень вищезазначених норм складає 50%, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75%, а з 01.01.2020 - 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. (а. с. 19, 21)

Тобто, не погоджуючись з перерахунком пенсії без урахування всіх складових грошового забезпечення та з установленим відтермінуванням виплати, позивач у даному випадку оскаржує застосування порядку виплати вже перерахованої пенсії, що передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та на яку посилається відповідач у відповіді на заяву позивача.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Підставою для відтермінування виплати перерахованої пенсії позивачу слугували твердження відповідача про встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» порядок виплати перерахованих пенсій.

Відповідно до положень ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Вказаною Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 визначено порядок перерахунку і виплати пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України № 103 на час подання позивачем до суду адміністративного позову останнім не оскаржується, є чинною та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсії, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві діяло у відповідності до приписів вищезазначеного законодавства і підстав для визнання дій протиправними немає.

Суд звертає увагу на те, що позивач щомісячно отримує пенсію, а щодо суми на яку йому підвищено пенсію за попередній період, то з урахуванням фінансових можливостей держави, постановою Кабінету Міністрів України визначено інший порядок виплати, а саме, з розстрочкою, що не може розглядатись як порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, що підлягають захисту в судовому порядку.

Ураховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутня несплачена заборгованість по пенсійним виплатам перед позивачем, строк сплати якої вже настав, оскільки кошти за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 в сумі 6657,48 грн. перераховані на рахунок позивача у квітні 2018 року. (абз. 4 листа № 2405/02 від 16.05.2018, а. с. 18)

Водночас, перерахунок пенсії позивача не призвів до зменшення розміру пенсії позивача, яку він отримував до цього, тобто, не відбулося звуження обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Крім того, суд звертає увагу на посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на положення постанови Кабінету Міністрів України № 889, оскільки дана постанова не стосується предмету позову та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Необхідно наголосити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Судом також ураховується і правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, у якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У свою чергу, Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. (ч. 2 ст. 2 КАС України)

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241 - 246, 255, 263, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко