Справа № 607/17792/18
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2018 Справа №607/17792/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О.М.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до інспектора Чортківського віділення поліції Головного Управління Національної поліції України ОСОБА_3, Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів інспектора Чортківського віділення поліції Головного Управління Національної поліції України ОСОБА_3, Головного Управління Національної поліції в Тернопільській областіпро визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 229332 від 04 вересня 2018 року та закриття провадження у справі.

Посилаючись на те, що 04.09.2018 року на адресу по вулиці Копичинецька, буд. 71 у місті Чорткові, де проживає його дружина, під»їхав автомобіль патрульної поліції та інспектор одразу ж склав постанову про адміністративне правопорушення. Інспектор пояснив, що на 102 поступив дзвінок та людина скаржиться на те, що його автомобіль заважає проїзду коляскою. Інспектор не роз»яснив йому його права. Працівник поліції відмовився надати для ознайомлення відеозапис. В той день та в той час на протилежному тротуарі стояли ще два автомобілі та до них поліцейські не підійшли та не надали попередження, що доводить про упередженість інспекторів. Інспектор не мав права виносити постанову на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив його права. Із зазначеною постановою не згідний оскільки вона винесена без врахування його зауважень, пояснень, постанова є необґрунтованою, а тому вважає, що дана постанова підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на адресу суду не надіслав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши стислий виклад позиції позивача суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 229332, громадянин ОСОБА_2 04 вересня 2018 року о 17 год. 20 хв. керуючи автомобілем марки Опель Вектра, номерний знак BO 1673 BР в м. Чорткові по вул. Копичинецькій Тернопільської області, водій керуючи автомобілем здійснив зупинку транспортного засобу на тротуарі чим закрив прохід пішоходів чим порушив п. 15.10(б) ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п. 15.10(б) Правил дорожнього руху України стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Пішохід особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в інвалідних візках без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячий чи інвалідний візок.

У відповідності до п. 15.1 ПДР України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами та доповненнями, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вимог ст. 77 КАС України відповідачем окрім оскарженої постанови не надано суду доказів якими б обґрунтовувалось рішення субєкта владних повноважень про порушення позивачем ПДР України, зокрема порушення ним вимог дорожньої розмітки. Натомість позивачем долучено відеозапис з місця розгляду адміністративної справи та який був оглянутий в судовому засіданні.

У судовому засіданні зясовано, що позивач здійснив зупинку автомобіля безпосередньо біля будинку в якому проживає його дружина; позивач заперечує той факт, що він своїми діями створив перешкоди пішоходам; позивач стверджує, що зупинив свій автомобіль біля будинку та для руху пішоходів залишалося більше двох метрів.

У судовому засіданні позивачем заперечується вчинення ним адміністративного правопорушення, натомість окрім своїх тверджень про невинуватість будь-яких доказів правомірності його дій суду не надає.

Оскаржувана постанова, як така не містить жодних посилань на будь-які інші фактичні дані, на підставі яких інспектор виніс постанову про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема у цій же постанові графа 8 «до постанови додаються…» не заповнена. У постанові відсутні посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, судом не може бути надано правової оцінки зазначеним у постанові обставинам справи. Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не знайшло свого підтвердження.

Тому шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов'язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративних проступків.

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи ту обставину, що відповідач у судове засідання не з'явився та не виконав покладеного на відповідача згідно вимог ч. 2 ст. 71 КАС України обов'язку доказування правомірності свого рішення; з урахуванням обставин, на які посилався позивач, а саме, що він не порушував вимог п. 15.10(б) ПДР України, жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення до постанови не долучено, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення ним вимог п. 15.10(б) ПДР України.

Таким чином відповідачем по справі не враховані положення ст. 62 Конституції України, а саме - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (також правопорушення), оскільки саме доказами визначеними ст. 251 КУпАП посадова особа може довести наявність адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні.

Оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачем в позовній заяві та у судовому засіданні не наведено достатніх доказів відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, а відповідачем в свою чергу не доведено правомірність складання ним постанови, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ПДР, суд вважає за доцільне надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу, для виконання вимог статті 245 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Аналізуючи вищенаведені факти, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому постанову серії НК №229332 від 04.09.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням штрафу слід скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Також враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід відмовити у задоволені позовної вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, передбачене статтею ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі ст.55 Конституції України, ст. 9, ст.ст. 121, 126, п. 1 ст. 247, ст. 251, 258, 283, ст. 289, ч. 1 ст. 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 242, 244-246, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2до інспектора Чортківського віділення поліції Головного Управління Національної поліції України ОСОБА_3, Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 229332 від 04 вересня 2018 року, а провадження у справі закрити - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 229332 від 04 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень скасувати, а справу надіслати на новий розгляд уповноваженій посадовій особі, ОСОБА_3, поліцейському Чортківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчення водія РРВ №190860.

Відповідач: Головне Управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вулиця Валова, 11, місто Тернопіль.

Рішення суду складено та підписано 16 жовтня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_4