Справа № 818/1100/17
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2018 р. Справа № 818/1100/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соколова В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1100/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Домінанта" про визнання протиправними та скасування рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3В.) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Домінанта" (далі по тексту - третя особа, ТОВ "Домінанта") про визнання протиправними та скасування рішень:
Свої вимоги позивач мотивує тим, що висновки, викладені в акті перевірки, на підставі яких приймались оскаржені рішення суперечать вимогам чинного законодавства. Всі порушення ґрунтуються на припущені стосовно наявності Договору про надання взаємопослуг № 1посл/01.05.2015 від 10.05.2015, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Домінанта". Однак, такого договору не існує та він ніколи не укладався. Що стосується оренди транспортного засобу марки УРАЛ моделі 4320 1985 р.в. реєстраційний номер ВМ 7723 AT, то він належить громадянці ОСОБА_3 на праві приватної власності, а не фізичній особі-підприємцю. Відповідно до договору найму (оренди) транспортного засобу від 17.02.2016, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "Домінанта", ОСОБА_3 передала у тимчасове платне користування транспортний засіб. Зазначений договір до діяльності ФОП ОСОБА_3, як субєкта підприємницької діяльності - платника єдиного податку, ніякого відношення не має. Такий вид діяльності, як надання транспортних засобів в оренду у ФОП ОСОБА_3 відсутній. Таким чином, за твердженням позивача, всі встановлені перевіркою порушення, є безпідставними та протиправними.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях (т.1 а.с.111-113) і поясненнях (т.2 а.с.1-5) та зазначив, що ФОП ОСОБА_3 у відповідь на запити було надано наявну на момент проведення перевірки інформацію та її документальне підтвердження, що засвідчується складеним до Акту перевірки описом документів з підписом та печаткою платника податків. На підтвердження господарських взаємовідносин позивачем до перевірки було надано Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015, згідно з яким ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Домінанта" зобовязались надавати один одному послуги по експлуатації спецтехніки для перевезення необробленої деревини, та послуги водія.
Так, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 з червня 2015 року надавала послуги по транспортуванню лісопродукції (вид діяльності не зазначено у свідоцтві платника єдиного податку). Позивач не відмовилась від спрощеної системи оподаткування, чим порушила вимоги пп. 298.1.5 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України. Тому, ФОП ОСОБА_3 з 01.07.2015 повинна була перейти на загальну систему оподаткування та вести облік доходів і витрат відповідно до вимог, передбачених Податковим кодексом України.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у письмових поясненнях директор ТОВ "Домінанта" ОСОБА_4 заявив, що жодних договорів взаємопослуг з позивачем третьою особою не укладалося, жодних актів зарахування зустрічних вимог не підписувалось (т.1 а.с.150).
Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
За результатами перевірки встановлені порушення позивачем:
1. п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України у звязку з неподанням відомостей на рухоме майно, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.
2. п.п.49.18.2, п.п. 49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.5 п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України у звязку з неподанням податкової декларації про майновий стан та доходи за періоди: 2014 рік, III квартал 2015 року, 2015 рік та 2016 рік.
3. п.164.1 ст.164, п.167.1 ст.167, п. 177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у звязку з чим донараховано до сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в сумі 1 244 208,65 грн., в т.ч. по періодах: за 2015рік - 928823,04 грн., за 2016рік - 315385,61 грн.
5. п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України.
6. п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України, що призвело до нарахування основного платежу з податку на доходи фізичних осіб у сумі 46,92 грн., у т.ч. за 2015 рік у сумі 10,20 грн. та за 2016 рік у сумі 36,72 грн.
На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Сумській області винесені рішення (т.1 а.с.83-94), а саме:
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Як вбачається з акту перевірки, з 01.07.2014 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_3 здійснювала підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Була платником єдиного податку III групи. За даними податкової звітності, у т.ч. Звітів, податкових накладних, здійснювала підприємницьку діяльність у сфері лісопильного та стругального виробництва (основний вид діяльності), будівництва житлових та нежитлових будівель, а також оптової торгівлі.
В ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 було вручено запити про надання документів та інформації, що стосується предмету перевірки.
За твердженням представника відповідача, ФОП ОСОБА_3 у відповідь на зазначені запити було надано наявну на момент проведення перевірки інформацію та її документальне підтвердження, що засвідчується складеним до Акту перевірки Описом документів з підписом та печаткою платника податків (т.1 а.с.121-122).
Так, відповідно до тексту Опису документів, на підтвердження господарських взаємовідносин позивачем до перевірки, серед іншого, було надано Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015 (далі - Договір) та копії Актів зарахування зустрічних вимог, згідно з якими ФОП ОСОБА_3 (Сторона 1) та ТОВ «Домінанта» (Сторона 2) зобовязались надавати один одному послуги по транспортуванню лісопродукції, в порядку та на умовах, визначених цим Договором (т.1 а.с.114-119). Згідно цього Договору Сторони надавали один одному послуги по експлуатації спецтехніки для перевезення необробленої деревини, та послуги водія.
Разом з тим, за поясненнями, наданими позивачем та директором ТОВ "Домінанта" ОСОБА_4, вказаний Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 ними не укладався, підписи у договорі здійснені не ними, а іншою особою.
На вимогу суду, ні позивачем ні представником відповідача оригінали зазначених вище документів не були надані та зазначено про їх відсутність.
Крім того, за твердженням позивача, Опис документів, наданих ФОП ОСОБА_3 на проведення документальної планової виїзної перевірки (станом на 01.06.2017 року) нею не підписувалося.
Для встановлення справжності підпису ФОП ОСОБА_3 на документах, ухвалою суду від 26.04.2018 була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручалося експертам Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Експертної служби МВС України. На вирішення експертам ставилися наступні питання:
2. Чи належить підпис в нижній частині першої сторінки в графі «підпис платника» в Реєстраційній заяві платника податку на додану вартість від 06.03.2015, поданої ФОП ОСОБА_3 до ДПІ у м. Сумах (на поверхню якої нанесений відбиток штампу з текстом наступного змісту: «Державна податкова інспекція у м. Суми вхідн. № 37 10.03.2015») - ОСОБА_3 чи іншій особі ?
3. Чи належить підпис в нижній частині на другій сторінці копії договору надання взаємопослуг №1 посл/01.05.2015 від 10.05.2015 - ОСОБА_3 чи іншій особі ?
Відповідно до Висновку експерта №19/119/6-6/70е від 13.07.2018 (т.2 а.с.136-149):
2. Підпис від імені ОСОБА_3 в місті розташування відбитка круглої печатки «ідентифікаційний номер НОМЕР_1» у реєстраційній заяві платника податку на додану вартість від 06.03.2015 року, поданої ФОП ОСОБА_3 до ДПІ м. Суми, виконаний ОСОБА_3, згідно наданих зразків.
3. Питання «Чи належить підпис в нижній частині на другій сторінці копії договору надання взаємопослуг № 1 посл/01.05.2015 від 10.05.2015 - ОСОБА_3 чи іншій особі ?», не вирішувалося у звязку з встановленням виконання досліджуваного підпису за допомогою розмножувальної техніки, а також не надання на дослідження оригіналу досліджуваного документу.
Отже, з аналізу вказаного вище, можна дійти висновку, що ФОП ОСОБА_3 не надавалося на перевірку Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015 та Акти зарахування зустрічних вимог, укладені з ТОВ "Домінанта", оскільки Опис документів, наданих ФОП ОСОБА_3 на проведення документальної планової виїзної перевірки (станом на 01.06.2017 року) нею не підписувався.
Разом з тим, порушення вимог податкового законодавства, на думку перевіряючих, ґрунтуються на припущені стосовно наявності Договору про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015.
При цьому, як зазначено вище, за твердженням позивача та директора ТОВ "Домінанта", Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015 ними не укладався і не підписувався.
Відповідно з вимогами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх, істотних умов договору.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 181 ГК України та ч. 3 ст. 639 ЦК України, не укладеним вважається договір, що не підписаний сторонами.
Як зазначено вище, ані ФОП ОСОБА_3, ані директор ТОВ "Домінанта" ОСОБА_4 не підписували Договір про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015 і не уповноважували на його підписання інших осіб. Договір від їх імені підписаний іншою не встановленою особою, яка не має ніякого відношення до господарської діяльності сторін.
Так п. 291.6.ст. 291 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платники єдиного податку першої - третьої груп повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій).
В свою чергу пп. 298.2.3 ст. 298 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, зокрема, у таких випадках та в строки:
- у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;
- у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи, що надана представником відповідача копія Договору про надання взаємопослуг №1посл/01.05.2015 від 10.05.2015 не може розцінюватись судом як належний і допустимий доказ, висновки посадових осіб податкового органу про порушення позивачкою п. 291.6.ст. 291 та пп. 298.2.3 ст. 298 Податкового Кодексу України є необґрунтованими.
Стосовно порушення п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, а саме донарахування податкового зобовязання по товарам, які нібито використані не в господарській діяльності, слід зазначити наступне.
В ході проведення перевірки посадові особи податкового органу використовували лише дані субрахунку 201 «Сировина й матеріали» без врахування даних по рахунку 281 «товари на складі», що виключає можливість формування обґрунтованих висновків.
З огляду на викладені вище обставини, оскаржені рішення податкового органу не відповідають вимогам чинного законодавства, не відповідають нормам ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв'язку з чим є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 8000,00 грн. за платіжними дорученнями №148 від 30.06.2017 і №174 від 02.08.2017 (т.1 а.с.3,4).
Таким чином, позивачу необхідно відшкодувати витрати зі сплати судового збору в сумі 8000,00 грн. з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Сумській області.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Домінанта" про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.10.2018 року.

Суддя В.М. Соколов