Справа № 382/1088/18
Суддя: Литвин Л. І.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1088/18
Провадження 2-а/382/38/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2018 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, м. Харків, вул. Шевченка, 315А, інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

Встановив:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в котрій зазначено, що 28.05.2018 року інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 винесено постанову серії ВР № 322887 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та його було визнано винним у порушенні п. п. 31.1, 31.4.7"е" ПДР України і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 та ч.3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Вважає постанову необгрунтованою та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права з наступних підстав. Зі змісту постанови вбачається, що 28.05.2018 р. об 11 год. 35 хв. на 429 км. автошляху Київ-Харків-Довжанський він керував автомобілем НОМЕР_1, який на думку відповідача підпадає під визначення диспозиції ч.1 ст. 121 КУпАП, тобто має несправності системи гальмового або рульового керування, тяговозчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатації його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Такими несправностями, відображеними у постанові є "численні тріщини на лобовому склі", "відсутні бризковики". Разом з тим, Правила дорожнього руху України не передбачають заборону експлуатації транспортного засобу з такими технічними несправностями як "численні тріщини лобового скла". Крім того, до постанови не додано будь-яких доказів наявності на лобовому склі однієї чи більше тріщин, або інших його пошкоджень. Крім цього, відсутність брисковика за своїм визначенням може бути невідповідністю технічного стану автомобіля його конструкції лише у випадку, якщо конструкцією такий елемент передбачено. Інспектором Молодцовим А.О. під час розгляду справи не вжито будь-яких дій, спрямованих на перевірку того, чи передбачає конструкція транспортного засобу, яким він керував, наявність бризковиків, інспектором не встановлена наявність чи відсутність сервісної книжки на автомобіль, інструкції підприємства-виробника, він не ознайомився з їх змістом та не вчинив будь-яких інших дій для всебічного та об"єктивного розгляду справи. Крім цього, автомобіль, яким він керував вагою до 3,5 тон і кількістю місць для сидіння не більше ніж 8, не враховуючи місця водія, є легковим автомобілем. Даний транспортний засіб не використовується для роботи в якості таксі або перевезення вантажу з метою отримання прибутку, і він не підлягає обов"язковому технічному контролю. Просив поновити пропущений ним процесуальний строк для оскарження постанови, скасувати постанову про притягнення його до адмінвідповідальності та провадження у справі закрити.

В судове засідання позивач не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в силу ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

В силу ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача...

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі...

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції). Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 Інструкції). Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Відповідно до ст. 268 КУпАП «Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі…»

В силу ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у справі, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідно додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 280 КпАП України орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 284 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є рішенням, яким встановлюється вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в скоєнні правопорушення та призначається міра адміністративного стягнення.

В судовому засіданні встановлено, що 28.05.2018 року інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 відносно позивача було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 та ч.3 ст. 121 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він порушив вимоги п.п.31.1,31.4.7 "е" ПДР України - на лобовому склі автомобіля НОМЕР_1 були численні тріщини та відсутні бризковики, транспортний засіб підлягає обов"язковому технічному контролю, та своєчасно його не пройшов. На позивача було накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. В діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 та ч. 3 ст. 121 КУпАП.

При винесенні постанови відносно позивача належним чином відповідно до ст. 280 КУпАП не перевірено всіх істотних обставин, що підлягають з"ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки викладені в ній дані не підтверджені жодним доказом (поясненнями осіб, свідків, засобами фото-або відеофіксації), а тому постанова не може бути достатньою та об"єктивною. До постанови не додано будь-яких доказів наявності на лобовому склі однієї чи більше тріщин, або інших його пошкоджень, а відсутність брисковика за своїм визначенням може бути невідповідністю технічного стану автомобіля його конструкції лише у випадку, якщо конструкцією такий елемент передбачено. Інспектором Молодцовим А.О. під час розгляду справи не вжито будь-яких дій, спрямованих на перевірку того, чи передбачає конструкція транспортного засобу, яким керував позивач, наявність бризковиків, не встановлена наявність чи відсутність сервісної книжки на автомобіль, інструкції підприємства-виробника, що необхідно для всебічного та об"єктивного розгляду справи.

В даному випадку спірним є питання щодо наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, і яке є підставою для накладення штрафу.

До висновку про порушення позивачем наведених норм відповідач дійшов з огляду на приписи ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

За позицією позивача на його транспортний засіб вимога щодо обов"язкового проходження технічного контролю не розповсюджується.

Відповідно до п. 31.3(б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 №3353-ХІІ (в редакції на момент виникнення спірних відносин) обов'язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України"; Обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінетом Міністрів України винесено Постанову від 30.01.2012 № 137, якою затверджений Порядок проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів.

Відповідно до п.1 даного Порядку № 137 вказаний Порядок визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно положень п.3 Порядку № 137 періодичність проходження обовязкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

В свою чергу у пп.15 п.2 Порядку № 137 визначено: транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами-підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку, за винятком транспортних засобів, що експлуатуються на умовах лізингу.

За визначеннями, наведеними у Законі України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (в редакції на момент виникнення спірних відносин): автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев'ять з місцем водія включно.

У п.3 Положенні про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 08.05.93 № 340 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на певні категорії, серед яких категорії: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).

Згідно Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 "засоби транспортні дорожні"-транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидінння водія, не більше восьми, відносяться лише до категорії Мі, тобто до легкових автомобілів. Згідно ПДР, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України, в пункті 31.4.1 присутня класифікакція транспортних засобів по типам: 1. легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення вантажів; 2.автобуси; 3.вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою до 12т включно; 4.вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою понад 12т; 5.автопоїзди, тягачами яких є вантажні автомобілі.

З аналізу даної норми випливає, що автомобіль, яким керував позивач, VOLKSWAGENTRANSPORTER д/н НОМЕР_2, типу фургон малотонажний-В, масою до 3500 кг., підпадає під категорію транспортного засобу легковий, тому у разі невикористання його з метою отримання прибутку, обовязковому технічному контролю не підлягає.

Відповідач, будучи завчасно повідомленим про розгляд справи, також не надав жодного заперечення, клопотання, доказу в підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Будь-які інші докази про наявність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1, ч.3 ст. 121 КУпАП-відсутні. Викладені обставини виключають наявність події та складу адміністративного правопорушення, зазначеного у постанові відносно позивача.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.ст. 7, 248,249,268,280 КУпАП, та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодного доказу в підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, чим порушено права та законні інтереси позивача, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і поновлення таких прав можливе шляхом визнання незаконною та скасування постанови.

Враховуючи вищевикладене, є всі підстави вважати, що постанова серії ВР № 322887 від 28.05.2018 року про адміністративне правопорушення винесена з порушеннями чинного законодавства України, є незаконною, а тому підлягає до скасування.

Разом з тим, суд вважає, що причини пропуску позивачем процесуального строку для оскарження постанови є поважними, в зв"язку з чим є всі підстави для його поновлення.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 121,241-246,268,286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 33,245,251,252,268,278,280,284 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, м. Харків, вул. Шевченка, 315А, інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ВР № 322887 від 28 травня 2018 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч.3 ст. 121 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Литвин Л.І.