Справа № 1240/2290/18
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

10 жовтня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2290/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Секірської А.Г.,

за участю секретаря судового засідання Вакуленка А.В.,

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача Овчаренка О.В., ордер серії ЛГ № 003420;

представників відповідачів не прибули;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу, стягнення грошового забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2018 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 (далі відповідач-1), військової частини НОМЕР_1 (далі- відповідач-2), в якому, з урахуванням уточненого позову, просив суд:

1) скасувати наказ від 18.06.2018 № 132 в частині, а саме п.3 про виключення з 01.07.2018 відповідачем-1 позивача зі списків особового складу;

2) зобов`язати відповідача-1 включити позивача до особового складу частини, усіх видів забезпечення з 01.07.2018;

3) стягнути з відповідача -2 на користь позивача грошове забезпечення (вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 ) в розмірі 25557,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 в період часу з 20.11.2012 по 02.05.2018 на підставі Контракту про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ від 20.11.2012 проходив військову службу у ЗСУ та у зв`язку із закінченням строку контракту був звільнений у запас, про що свідчить посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 . За період проходження служби у ЗСУ 13.05.2015 отримав статус учасника бойових дій.

18.06.2018 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 прийняв наказ № 132 від 18.06.2018 про виключення з 01.07.2018 позивача зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення.

Вимогами пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

При цьому 18.06.2018 позивач звернувся до відповідачів з рапортом, в якому просив не виключати його зі списків до повного розрахунку по грошовому забезпеченню. Не зважаючи на цей рапорт, відповідач всупереч вимогам положення все ж таки виключив позивача зі списків, що призвело до невиплати грошового забезпечення у розмірі 25557,97 грн.

На думку позивача, наказ від 18.06.2018 № 132 в частині виключення позивача зі списків особового складу з 01.07.2018 та всіх видів забезпечення без повного розрахунку та згоди є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 03.08.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк.спр. 19).

15.08.2018 за вх. № 19538/2018 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр. 1-2).

Ухвалою суду від 07.09.2018 задоволено клопотання відповідача військової частини НОМЕР_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (арк.спр. 39).

Ухвалою суду від 09.10.2018 відмовлено у задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 10.10.2018 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-2 про заміну неналежного відповідача.

Ухвалою суду від 10.10.2018 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 10.10.2018 закрито провадження у справі № 1240/2290/18 в частині позовних вимог про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення (вартість речового майна, що належить до видачі) в розмірі 25557,97 грн.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові та письмових поясненнях від 28.09.2018 за вх. № 23996/2018 (арк.спр. 130-131). Так, зазначили, що 29.08.2018 відповідач-2 провів повний розрахунок, тому позивач мав бути виключений зі списків особового складу саме 29.08.2018, а не 01.07.2018. Оскільки відповідач не провів з позивачем всіх розрахунків станом на 01.07.2018, права позивача були порушені у зв`язку з такою невиплатою, проте виплата заборгованості не є повним захистом прав та законних інтересів.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що закінчення проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Тобто, період 01.07.2018 по 29.08.2018 (29 днів) є строком, який повинен бути зарахований до вислуги років військової служби відповідно до частини другої статті 24 Закону. У зв`язку з неправомірними діями відповідачів позивач втрачає 29 днів вислуги років військової служби, що вплине на пенсійне забезпечення.

Представник відповідача-1 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача-2 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

25.09.2018 за вх. № 23546/2018 представник відповідача -2 надав відзив на позовну заяву (арк.спр. 99-117), в якому заперечував проти задоволення позову з таких підстав.

З посиланням на статті 2, 24, 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідач-2 зазначив, що 18.06.2018 позивачем було здано справи та посаду, що підтверджується особисто написаним позивачем рапортом за вх. № 29/1643 від 18.06.2018 та рапортом від 18.06.2018 за вх.№ 29/1642 з проханням надати відпустку за 2018 рік терміном 30 календарних днів з 18.06.2018.

Після надходження на адресу військової частини НОМЕР_1 витягу з наказу командира повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - заступника командувача повітряних сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.05.2018 № 38 (вх. № 29/1378 від 16.05.2018) про звільнення з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту у військовій частині НОМЕР_1 , на основі даного наказу вищестоящого командування було відпрацьовано наказ по особовому складу та по стройовій частині про звільнення такого військовослужбовця з лав Збройних Сил України (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2018 № 132 та витяг з наказу командувача повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - заступника командувача повітряних сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.05.2018 № 38 додаються.

На день виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 розраховано повністю по всіх видах забезпечення. Щодо отримання компенсації за недоотримане речове майно, посадовими особами відповідача-2 було відпрацьовано довідку № 6 від 18.06.2018 № 188/6, та направлено до довольчих органів з метою отримання коштів на рахунки військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності до статті 22 Бюджетного кодексу України військова частина НОМЕР_1 є розпорядником коштів третього рівня і не має коштів на своїх рахунках, а тільки замовляє їх на свої рахунки з правовим обґрунтуванням замовлення даної суми коштів. Тому згідно довідки від 12.09.2018 № 523 за підписом т.в.о. начальника фінансово економічної служби працівника ЗСУ ОСОБА_3 позивачу належну йому компенсацію за речове майно було виплачено на його картковий рахунок в Приватбанку 29.09.2018 в сумі 21 334,41 грн.

З посиланням на положення розділу 31 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, та Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, відповідач-2 зазначив, що компенсація за неотримане речове майно є не основою складовою грошового забезпечення військовослужбовця під час звільнення з військової служби. Вона розраховується після написання рапорту особисто військовослужбовцем, коли він дізнався чи міг дізнатися про своє звільнення з військової служби, так як позивач знав, що буде звільнятися і витяг з наказу вищестоящого командування було зареєстровано в частині ще 16.05.2018. Позивач ще тоді міг написати рапорт на розрахунок суми за недоотримане речове майно, яка в подальшому оформлюється у вигляді довідки, на підставі якої замовляються кошти для виплати суми компенсації.

Але позивачем такий рапорт було написано лише 18.06.2018. Така компенсація виплачується після надходження коштів на рахунки військової частини, які замовляються у довольчих органів на підставі довідки розрахунку, яку вони опрацьовують та виділяють кошти на виплату компенсації. Відпрацюванням цієї довідки на підставі рапорту військовослужбовця займається начальник речової служби військової частини НОМЕР_1 .

Також відповідач-2 зазначив про різну правову природу контракту про проходження військової служби та трудового договору.

На підставі викладеного, представник відповідача-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77 КАС України, судом встановлено таке.

20.11.2012 між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника Харківського університету Повітряних Сил полковника Алімпієва А.М. та військовослужбовцем ОСОБА_1 укладено Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, строком на 5 (п`ять) років (арк.спр. 13-14).

Згідно пунктом 24 наказу командира Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.09.2015 № 422 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_3 , відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України увільнено від займаної посади та призначено до цього самого полку до цього самого повітряного командування цих самих сил начальником зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї цього самого дивізіону, ВОС-4410053 (арк.спр. 121).

Згідно з витягом із наказу Командира Повітряного командування "Центр" - заступника командувача повітряних сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.05.2018 № 38 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням вимог підпункту "ї" пункту 1 частини восьмої цієї самої статті цього самого Закону старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) (арк.спр. 120).

18.06.2018 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортами за вх. № 29/1641 про нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно у зв`язку зі звільненням з військової служби (арк.спр. 122), за вх. № 29/1642 про надання щорічної основної відпустки за 2018 рік терміном на 30 діб з 18.06.2018 (арк.спр. 123), за вх. № 29/1643 про те, що справу та посаду здав (арк.спр. 124) та за вх. № 29/1644 з проханням не виключати його зі списків особового складу військової частини до повного розрахування по грошовому забезпеченню (арк.спр. 16).

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) м. Золотоноша від 18.06.2018 № 132 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_3 , звільненого наказом командира Повітряного Командування "Центр" - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.05.2018 № 38 з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням підпункту "і" пункту 1 частини восьмої цієї самої статті - для військовослужбовців, які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, вважати таким, що 18 червня 2018 року справи та посаду здав.

Також цим наказом визначено 01 липня 2018 року виключити із списків особового складу частини, усіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до Лисичанського МВК Луганської області.

Визначено виплатити грошову компенсацію за недоотримане речове майно у сумі 21659,30 грн (арк.спр. 8).

Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2018 № 6 про вартість речового майна, що належить до видачі старшому лейтенанту ОСОБА_4 , вартість речового майна становить 21659,30 грн (арк.спр. 17).

Довідкою ТВО начальника фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_1 П.М. Бузенка від 12.09.2018 № 523 підтверджується, що ОСОБА_1 належна йому компенсація за речове майно була виплачена на його картковий рахунок в Приватбанку 29.08.2018 в сумі 21334, 41 грн (арк.спр. 125).

Факт сплати позивачу компенсації за речове майно 29.08.2018 підтверджується також випискою від 06.09.2018 з карткового рахунку в АТ КБ "Приватбанк", відкритого на ім`я ОСОБА_1 (арк.спр. 43).

Вирішуючи справу в межах позовних вимог, суд виходить з такого.

Предметом доказування у даній справі є правомірність виключення позивача зі списків особового складу військової частини без його згоди до проведення з ним повного розрахунку.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (Положення № 1153/2008).

Закон № 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно із частиною третьою статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону № 2232-ХІІ).

Так, у відповідності до частини другої статті 24 Закону № 2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення № 1153/2008, Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Абзацом другим пункту 242 Положення № 1153/2008 визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

В ході судового розгляду справи встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2018 № 132 визначено виплатити позивачу грошову компенсацію за недоотримане речове майно у сумі 21659,30 грн (арк.спр. 8), вартість якого визначена довідкою від 18.06.2018 № 6 (арк.спр. 17).

Разом з тим, при прийнятті оскаржуваного наказу в частині виключення позивача зі списків особового складу частини з 01.07.2018, відповідачем не враховано всупереч вимогам пункту 242 Положення № 1153/2008 рапорт позивача від 18.06.2018 вх. № 29/1644, факт звернення з яким відповідачем не спростовано, та в якому зазначено про не згоду позивача з виключенням зі списків особового складу до повного розрахунку по грошовому забезпеченню (арк.спр. 16).

Посилання представника відповідача -2 на те, що у відповідності до статті 22 Бюджетного кодексу України військова частина НОМЕР_1 є розпорядником коштів третього рівня і не має коштів на своїх рахунках, а тільки замовляє їх на свої рахунки з правовим обґрунтуванням замовлення даної суми коштів, а також на те, що компенсація за неотримане речове майно є не основою складовою грошового забезпечення військовослужбовця під час звільнення з військової служби, суд вважає необґрунтованими, оскільки пунктом 242 Положення № 1153/2008 встановлено гарантії для особи, що звільняється з військової служби, у вигляді обов`язку військової частини на дату виключення зі списків особового складу повністю забезпечити таку особу грошовим, продовольчим і речовим забезпечення (а не лише грошовим, яку зазначає відповідач-2), і умовою виключення особи зі списків особового складу до повного розрахунку є обов`язкова наявність згоди на це такої особи, відсутність якої в даному випадку підтверджується рапортом від 18.06.2018 за вх. № 29/1644 (арк.спр. 16).

При цьому компенсацію за неотримане речове майно виплачено позивачу 29.08.2018, тобто майже через 2 місяці після виключення зі списків особового складу.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, відповідачем-2 прийнято оскаржуваний наказ в частині виключення зі списків особового складу частини без згоди позивача до проведення з ним повного розрахунку з порушенням вимог, визначених пунктом 242 Положення № 1153/2008, що свідчить про невідповідність такого рішення вимогам пунктів 1 (прийнято не у спосіб, визначений законом), 3 (без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення), 5 (вимога щодо добросовісності), 6 (вимога щодо розсудливості) та 8 (пропорційність) частини другої статті 2 КАС України.

Щодо порушення принципу пропорційності, який полягає у вимозі щодо дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, суд зауважує, що в даному випадку виключенням позивача зі списків особового складу без його згоди до проведення повного розрахунку, зважаючи на частину другу статті 24 Закону № 2232-ХІІ, відповідачем-2 не враховано можливі несприятливі наслідки для позивача у вигляді, зокрема, зменшення строку військової служби, що прямо впливає на визначені законодавством соціальні гарантії для військовослужбовців.

Про обов`язок суворого дотримання принципу пропорційності неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїй практиці (рішення у справах «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 (заява № 4909/04), «Гримковська проти України» від 21.07.2011 (заява № 38182/03), «Савіни проти України» від 18.12.2008 (заява № 39948/06), та інші).

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені обставини та на правове регулювання спірних правовідносин, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог, та обрати належний в розумінні статті 13 Конвенції спосіб захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправним виключення військовою частиною НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_3 , звільненого наказом командира Повітряного Командування «Центр» - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 травня 2018 року № 38, зі списків особового складу частини з 01 липня 2018 року та зобов`язання військової частини А 1402 внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 червня 2018 року № 132 в частині визначення дати виключення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_3 , звільненого наказом командира Повітряного Командування «Центр» - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 травня 2018 року № 38, зі списків особового складу частини з дати проведення з останнім повного розрахунку у відповідності до вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Обов`язок відповідача-2 вжити решту заходів, пов`язаних зі зміною дати виключення позивача зі списків особового складу частини, визначено діючим законодавством, і відповідно не потребує додаткового зобов`язання не потребує.

Також суд зауважує, що належним відповідачем у межах задоволених вимог є саме військова частина НОМЕР_1 , а ТВО командира ОСОБА_2 виконував покладені на нього обов`язки з видання наказів по стройовій частині, діючи від імені військової частини, тому в задоволенні позовних вимог до ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 слід відмовити.

Розподіл судовий витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій, відповідний статус якого підтверджено посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим 13.05.2015 (арк.спр. 15).

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним виключення військовою частиною НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_3 , звільненого наказом командира Повітряного Командування «Центр» - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 травня 2018 року № 38, зі списків особового складу частини з 01 липня 2018 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 червня 2018 року № 132 в частині визначення дати виключення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_3 , звільненого наказом командира Повітряного Командування «Центр» - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 травня 2018 року № 38, зі списків особового складу частини з дати проведення з останнім повного розрахунку у відповідності до вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12 жовтня 2018 року.

Суддя А.Г. Секірська