Справа № 0440/5959/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року Справа № 0440/5959/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі третя особа), в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області у прийнятті до виконання виконавчого листа про стягнення з управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком (розмір якої встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за період з 01.01.2009 року по 24.01.2011 року, з урахуванням вже виплачених сум за вказаний період, а саме в сумі 4262,22 грн.;
- зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області прийняти на виконання від ОСОБА_2 виконавчий лист про стягнення з управління Пенсійного фонду України коштів в сумі 4262,22 грн.;
- стягнути інфляційні збитки відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 3782,10 грн.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012 року у справі №2а-92/11 було змінено постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2011 року та зобовязано УПФУ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, та з урахуванням норм ч.1 ст. 28 Закону Украйни «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 08.02.2009 року по 22.07.2011 року та забезпечити її виплату з урахуванням сум, отриманих за вказаний період. На виконання вказаного рішення Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист, за яким було відкрито виконавче провадження № 33983508. Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 08.05.2013 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, а також розяснено його право на звернення до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області для примусового виконання рішення. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2018 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
06.09.2018 року від Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державного бюджету виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. На виконання даної норми постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду (далі Порядок), виконання яких гарантується державою, який визначає порядок погашення заборгованості за рішеннями суду саме зобовязального характеру, а саме відповідно до п.1 визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними. Відповідно до п.4 Порядку заявник подає органу державної виконавчої служби заяву про виконання рішення. Отже, законодавство передбачає різні способи виконання судових рішень та чітко розмежовує компетенцію державних органів щодо їх виконання: рішення зобовязального виконуються органами Державної виконавчої служби в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», а рішення про стягнення коштів виконуються виключно органами Казначейства. У виконавчому листі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2012 року по справі № 2а-92/2011 зазначається про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська нарахувати ОСОБА_2 підвищення пенсії за період з 08.02.2009 року по 22.07.2011 року та забезпечити її виплату з урахуванням сум, отриманих за вказаний період. Тобто у разі прийняття рішення суду про зобовязання вчинити певні дії боржником за яким є державний орган стягувач звертається до відповідного органу Державної виконавчої служби у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. З огляду на викладене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012 року у справі № 2а-92/11 було змінено постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2011 року та зобовязано УПФУ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська нарахувати ОСОБА_2, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, та з урахуванням норм ч. 1 ст. 28 Закону Украйни «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 08.02.2009 року по 22.07.2011 року та забезпечити її виплату з урахуванням сум, отриманих за вказаний період.
На виконання вказаного рішення Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист.
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 22.08.2012 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 33983508.
Листом від 26.04.2013 року УПФУ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська було повідомлено про проведення перерахунку пенсії за виконавчим документом в сумі 4262,22 грн. Крім того, боржник повідомив відділ примусового виконання рішень, що виплати сум по перерахункам за рішенням судів на користь стягувачів не здійснюються у звязку з тим, що кошти, які призначені на виконання рішень судів не були перераховані на розрахункові рахунки управління, виплата буде здійснена додатковими відомостями при надходженні грошових коштів на рахунки управління.
08.05.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, а також розяснено його право на звернення до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області для примусового виконання рішення.
Доказів звернення до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області позивачем не надано.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 9. ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий лист повертається стягувачу якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Відповідно до статті 3 Закону України від 05.06.2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Пунктом 3 Перехідних та Прикінцевих положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, в якому визначено механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.
За приписами п. 3, 4, 19, 20 Порядку виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкти, які видані або ухвалені до 01.01.2013 року подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.
Заявник подає до органу державної виконавчої служби: заяву про виконання рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію) та інші документи. Зареєстроване в установленому порядку рішення невідкладно розглядається керівником органу державної виконавчої служби та передається відповідальній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до органу державної виконавчої служби. Відповідальна особа визначається керівником органу державної виконавчої служби. Відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня надходження до неї рішення зобов'язана перевірити за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконання такого рішення та у разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі внести дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.
Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.
Тобто, вказаними нормами права визначено порядок дій відносно судових рішень, які були ухваленні до набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Суд зазначає, що чинним законодавством передбачено різні способи виконання судових рішень та чітко розмежовано компетенцію державних органів щодо їх виконання.
Так, рішення зобовязального характеру виконуються органами Державної виконавчої служби в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», а рішення про стягнення коштів виконується виключно органами Казначейства.
Тобто у разі прийняття рішення суду про зобов'язання вчинити певні дії боржником, за яким є державний орган, стягувач звертається до відповідного органу Державної виконавчої служби у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2011 року та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012 року мають зобов'язальний характер щодо проведення певних виплат, прийняті до 01.01.2013 року суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3