Справа № 148/1708/18
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1708/18
Провадження №2-а/148/35/18
09 жовтня 2018 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В.
при секретарі Грох Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження в місті Тульчині адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.09.2018 він на автомобілі НОМЕР_1 поїхав в місто Вінниця по справах. В салоні його автомобіля була його мати. Приблизно в 15год., коли він їхав по вул. Соборна в м. Вінниці, пасажиру автомобіля, яким він керував, стало погано, тому необхідно було зупинитися і знайти аптеку. Справа на проїзній частині дороги стояли один біля одного автомобілі, а тому ніяких горизонтальних розміток не було видно. Боячись, щоб пасажирка не втратила свідомість він, побачивши між стоячими автомобілями вільне місце, зупинився, і пішли в аптеку. Коли вони повернулися, до нього підійшов працівник поліції ОСОБА_2, який заявив, що він зупинився в дії розмітки 1.4, чим порушив Правила дорожнього руху. Він пояснив причину зупинки автомобіля, але працівник поліції виніс постанову серії ВР №173025 від 12.09.2018, яку йому вручив, про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та наклав на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн. На його зауваження, що стоїть цілий ряд автомобілів, ОСОБА_2 пояснив, що там немає водіїв. Після складання відносно нього постанови працівник поліції поїхав з вулиці Соборна, не відреагувавши на порушення інших водіїв.
Він з даною постановою не згоден та просить суд скасувати постанову працівника поліції ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області, як незаконну.
Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, що підтверджується розпискою-повідомленням про отримання повістки, яка зберігається в матеріалах справи. Проте на адресу суду представником УПП у Вінницькій області за довіреністю ОСОБА_3 було надіслано відзив на позовну заяву про скасування постанови, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити, оскільки в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення , передбаченого ст.. 122 ч.1 КУпАП. Винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною (законною), а її зміст не суперечить нормам законодавства, крім того підтверджується диском на якому зафіксоване правопорушення. Правомірність дій позивача не доведено, оскільки жодних доказів своєї правоти суду не надано. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідуів у звязку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора позивачем не надано. Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Тому поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, як посадова особа що виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинним нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення позивача ПДР України та виніс відповідну постанову. Дане адміністративне правопорушення було зафіксовано на відео.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 205 КАС України, неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.
В судовому засіданні встановлено наступне: із копії постанови серії ВР № 173025 від 12.09.2018 вбачається, що 12.09.2018 ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Вінниця по вул.. Соборній здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії розмітки 1.4, чим порушив розділ 34 ПДР України. Після чого працівником поліції ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с. 3).
У відповідності до Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року і введених в дію 01.01.2002 року, а саме розділу 34 визначено що дорожня розмітка 1.4 позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів.
Наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні розмітки 1.4 розділу 34 ПДР України та ч.1 ст. 122 КУпАП .
На підтвердження правомірності свого рішення відповідачем надано відеозапис. При його дослідженні судом встановлено, що наданий доказ не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого розділом 34 (1.4) ПДР України та ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки поліцейськими знято лише рух їхнього автомобіля по проїжджій частині. На даному відео не зафіксовано ні дорожньої розмітки, ні то як і у який спосіб була винесена постанова ВР № 173025 від 12.09.2018.
Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зазначена постанова ВР № 173025 від 12.09.2018, судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.
Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідно до ст.. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, дані вимоги закону також були проігноровані інспектором поліції при винесенні постанови.
Виходячи із положень вищезгаданих статей, інспектором поліції не було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, не дотримано і вимог ст.ст. 33,34 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та вважає, що представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Отже, враховуючи вищенаведені обставини, посадова особа, а саме, працівник поліції ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області достеменно не встановив, чи був винен позивач у вчиненому правопорушенні, безпідставно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1,останній правил дорожнього руху не порушив, так як діяв в стані крайньої необхідності. Ніяких негативних наслідків від стоянки його автомобіля не наступило, окрім того дорожньої розмітки не було видно на проїжджій частині так як в цілий ряд стояли інші автомобілі, водії яких до адміністративної відповідальності притягнуті не були.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративна правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Незважаючи на те, що згідно ст.251 КпАП України, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у постанові прийнятій поліцейським ОСОБА_2Ю, не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу.
Відповідно до ч.2 ст. 258 КупАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376.
Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.
Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.
Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов'язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення.
Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.
Однак, такий протокол останнім складено не було.
Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції та ч. 5 ст. 258 КУпАП.
Суд погоджується із тим, що постанова повністю не відображає опису обставин, встановлених при розгляді справи. Згідно наданих відповідачем на диску матеріалів відеофіксації, вчинення позивачем правопорушення не вбачається.
Позивач довів свою позицію щодо даної справи.
Згідно ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню, так як в судовому засіданні повно і всебічно зясовано обставини справи та позов підтверджений належними доказами.
На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 (справа № 1-11/2015 року), п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, ст.. ст. 251, 258, 288, 292, 293 КУпАп, ст. ст. 18, 77, 90, 286 КАС України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Постанову серії ВР № 173025 від 12.09.2018 винесену працівником поліції ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..122 ч. 1 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 255 грн.- скасувати, адміністративну справу провадження закрити.
Рішення суду може бути оскаржена до Сьомого Апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: