Справа № 0440/6141/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року Справа № 0440/6141/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Державної казначейської служби України
про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -
14.08.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, в якому враховуючи заяву про збільшення позовних вимог позивач просить:
- визнати протиправну бездіяльність Державної казначейської служби України, щодо не стягнення на користь ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2011 рік відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп та з урахуванням фактично виплаченої суми, а саме у розмірі 5532,00 грн. згідно постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 липня 2011 року справа № 2а-3866/11, в порушення ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, в порушення ст. 18 ЦПК України, в порушення до ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, в порушення ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зокрема виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, в порушення частини 4 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не здійснено перерахування коштів стягувану у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідної заяви та вказаним переліком для цього документів, в порушення ст. 129.1 Конституції України - протиправною.
- зобовязати Державну казначейську службу України негайно сплатити на користь ОСОБА_1 3% річних від несплаченої суми компенсацію за невиконання рішення суду протягом трьох місяців, а саме у розмірі 502 грн. 02 коп. згідно постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2011 року справа № 2а-3590/11 за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду у відповідності частини 1 та частини 2 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
- зобовязати Державну казначейську службу України негайно виконати рішення суду відповідно ст. 14 КАС України та стягнути згідно ст. 371 КАС України на користь ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп, постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 липня 2011 року справа № 2а-3866/11 з урахуванням фактично виплаченої суми, а саме у розмірі 5532,00 грн.
- зобов'язати Державну казначейську службу України протягом десяти днів нарахувати та виплатити на користь стягувача - ОСОБА_1 компенсацію, в розмірі трьох відсотків річних, за кожен несплачений рік за період з 20.05.2013 року по 20.08.2018 року від несплаченої суми у розмірі 5532,00 грн. за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду у відповідності частини 1 та частини 2 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду субєктом владних повноважень, а саме Державною казначейською службою України з зобовязанням протягом десяти днів надати звіт у встановлений судом строк про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у разі повторного невиконання обов'язку щодо надання звіту прошу застосувати наслідки, установлені частинами першою і другою цієї статті, із збільшенням розміру нового штрафу на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою згідно ст. 382 КАС України;
- вважати відлік отримання для виконання виконавчого листа з встановленими документами по справі №2а-3866/11 Державною казначейською службою саме з 22.05.2013 року, а відлік дати для нарахування компенсації за порушення встановленого законом 3-х місячного строку за неперерахування коштів стягувачу у розмірі 3 відсотків від несплаченої суми з розміру 5 352,00 грн. вести з 23.08.2013 року;
- стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди за тривале невиконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.07.2011 року та виконавчого листа по справі №2а-3866/11 в розмірі 331920,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач, зазначив, що 05.01.2018 року звернувся із заявою до відповідача, в якій просив вжити невідкладні заходи щодо негайного виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.07.2011 року по справі №2а-3866/11 про стягнення коштів у розмірі 5 532,00 грн. (виконавчий лист від 11.10.2011 року), а також нарахувати та сплатити компенсацію за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду у відповідності статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Листом від 08.02.2018 року №5-13/1093-2473 відповідачем було відмовлено у стягненні на користь позивача вказаних коштів з посиланням на недостатнє фінансування на це коштів у державному бюджеті. Позивач не погоджується із вказаною відмовою та вважає її такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, у звязку з чим просив позовні вимоги задовольнити.
20.08.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було поновлено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
14.09.2018 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначено, що виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів здійснюється у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України за черговістю надходження таких рішень та щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань, у звязку з чим Казначейство може здійснити заходи щодо виконання виконавчого листа №2-а-3866/11 лише за умови належного фінансівання.
19.09.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відмовлено у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про розгляд справи у судовому засіданні та прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2012 року у справі № 2а-3590/11 позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська задоволено, визнано протиправними дії, зобов'язано Головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2010 року, у відповідності до вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII.
Виконавчий лист отримано позивачем 06.12.2012 року.
06 вересня 2013 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області задоволено заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанови Новомосковського міськрайонного суду від 25 січня 2012 року у справі № 2а-3590/11, змінено в резолютивній частині постанови обраний захист порушеного права «зобов'язати», на спосіб виконання рішення шляхом «стягнення» нарахованої суми.
01.07.2016 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області поновлено ОСОБА_1 строк для предявлення до виконання виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2011 року, виданого за постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.07.2011 року у справі №2а-3866/11.
Позивач звертався 31.10.2016 року, 30.12.2016 року, 05.01.2018 року до Державної казначейської служби України із заявами щодо стягнення коштів за рішенням суду по справі № 2а-3590/11 та виплати компенсації за порушення строку перерахунку коштів.
Позивач не погоджується із бездіяльністю відповідача, щодо невиконання судового рішення по справі № 2а-3590/11 та не стягнення на користь позивача щорічної разової грошової допомоги, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
У відповідності до пункту 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, визначений у Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок №845).
Відповідно до пункту 3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Пунктом 4 Порядку №845 на органи Казначейства покладено обов'язок, зокрема, вживати заходи до виконання виконавчих документів протягом установленого строку та розглядати письмові звернення (вимоги) осіб, які беруть участь у справі, щодо виконання виконавчих документів, а також звернення (вимоги) прокурорів.
Відповідно до пунктів 24 та 25 Порядку № 845, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Пунктом 6 цього ж Порядку передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів, стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.
Згідно пункту 28 Порядку № 845, орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів.
Відповідно до пункту 11 Порядку №845 відкладення безспірного списання коштів здійснюється у разі:
1) звернення до органу, який видав виконавчий документ, за роз'ясненням рішення про стягнення коштів чи зміни порядку і способу його виконання;
2) необхідності отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;
3) звернення до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, щодо підтвердження їх зарахування до бюджету або встановлення залишку сум платежів, що підлягають безспірному списанню, чи узгодження реквізитів рахунків, на яких обліковуються надходження бюджету, кодів бюджетної класифікації тощо;
4) у випадках, передбачених пунктами 31 і 49 цього Порядку.
Казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень, якими передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.
Як вбачається із матеріалів справи, Державна казначейська служба України повідомляла позивача, що виконавчий лист по справі № 2а-3866/11 прийнято на облік для виконання за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».
Також судом встановлено, що Державна казначейська служба України протягом 2016-2018 років зверталась до Міністерства фінансів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з листами щодо збільшення асигнувань бюджетної програми КПКВК 3504040 «забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою» (листи від 20.05.2016 року, 10.06.2016 року, 24.06.2016 року, 05.08.2016 року, 25.11.2016 року, 13.12.2016 року, 12.01.2017 року, 08.02.2017 року, 01.03.2017 року, 05.04.2017 року, 28.04.2017 року, 24.05.2017 року, 23.06.2017 року, 18.07.2017 року, 26.07.2017 року, 02.08.2017 року, 23.08.2017 року, 12.09.2017 року, 19.10.2017 року, 27.10.2017 року, 07.11.2017 року, 24.11.2017 року, 28.12.2017 року, 18.01.2018 року, 05.02.2018 року, 22.02.2018 року, 23.03.2018 року, 04.04.2018 року, 26.04.2018 року, 16.05.2018 року, 01.06.2018 року 15.06.2018 року, 04.07.2018 року, 18.07.2018 року, 30.07.2018 року, 02.08.2018 року, 13.08.2018 року, 23.08.2018 року).
Суд зазначає, що законодавством передбачено виконання судових рішень за рахунок коштів державного бюджету за черговістю надходження таких рішень, в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.
При цьому, Державною казначейською службою України направлялися відповідні запити на збільшення бюджетних асигнувань за програмою з виконання судових рішень.
Існування черговості щодо виконання рішень суду також передбачене Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», також передбачено, що заборгованість погашається за наявності бюджетних асигнувань.
Відповідно до п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення. Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду. Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
З огляду на це, відсутні підстави вважати, що відповідачем допускалася протиправна бездіяльність щодо невиконання рішення суду, а навпаки, ним вживалися активні дії з вирішення цього питання.
Перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність Казначейства, а виключно у зв'язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державної бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями.
Суд зазначає, що Казначейство не відмовляло позивачу у перерахуванні коштів, а лише зазначило про наявність черговості виконання рішень суду, таким чином, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення суду - не підлягає задоволенню.
Водночас, зважаючи на викладене вище обґрунтування повноти та законності дій Казначейства щодо виконання рішень суду за бюджетною програмою КПКВК 3504040, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав та законних можливостей для зобов'язання Казначейства вчинити дії, визначені законом, які й без того вчиняються у повному обсязі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 14.06.2018 року по справі №804/3242/17 та від 27.07.2018 року по справі 466/3828/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до п. п. 50, 51 Порядку № 835 ( в редакції чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції), компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується:
Казначейством, якщо боржником є державний орган;
державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку.
Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.
У рішенні (постанові) про виплату компенсації зазначаються: назва і дата видачі виконавчого документа, найменування органу, що його видав; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), код згідно з ЄДРПОУ або податковий номер (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія і номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття такого номера, реквізити рахунків стягувача і боржника; дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів, дата перерахування коштів стягувачу; строк прострочення платежу; реквізити рахунка, з якого здійснюється безспірне списання; спосіб перерахування коштів стягувачу; сума нарахованої компенсації.
Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства, а постанова - керівником органу державної виконавчої служби.

З аналізу положень викладених правових норм, суд дійшов висновку, що компенсація виплачується за умови несвоєчасного виконання судового рішення та може бути здійснена при виплаті коштів на виконання судового рішення, у зв'язку з чим вважає заявлені позивачем вимоги в цій частині передчасними і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність протиправних дій чи бездіяльності відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (51200, АДРЕСА_1) до Державної казначейської служби України (01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6) про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2