Справа № 813/2766/15
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2018 року

Київ

справа №813/2766/15

адміністративне провадження №К/9901/50061/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Калініна О.С.,

представника відповідача - Павловича Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 (головуючий суддя - Святецький В.В., судді - Гудим Л.Я., Шинкар Т.І.)

у справі № 813/2766/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ»

до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник - Галицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області)

про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» (далі - Товариство) звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області) про визнання протиправними та скасування наказу №125 від 30.04.2015 «Про проведення виїзної планової комплексної документальної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» та наказу №140 від 20.05.2015 «Про внесення змін до наказу від 30.04.2015 за №125 «Про проведення виїзної планової комплексної документальної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ».

В обґрунтування позову Товариство зазначило, що накази прийняті без зазначення періоду, за який проводитиметься перевірка, без дотримання плану-графіку проведення планових документальних перевірок. Крім того, наказ №140 від 20.05.2015 не містить відбитку печатки контролюючого органу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.09.2015 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області прийняла наказ №125 від 30.04.2015 про проведення виїзної планової комплексної документальної перевірки Товариства на підставі плану-графіку проведення документальних перевірок на ІІ квартал 2015 року з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства на підставі статті 77 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Зазначений наказ разом із повідомленням про перевірку отримані платником податків. У свою чергу позивач направив контролюючому органу листа №12/05/-1 від 12.05.2015 з проханням перенести початок виїзної планової документальної перевірки у зв'язку з перебуванням головного бухгалтера у щорічній плановій відпустці. З урахуванням звернення платника податків контролюючий орган прийняв наказ №140 від 20.05.2015 про внесення змін до наказу №125 від 30.04.2015 року в частині дати початку проведення перевірки, видавши направлення на перевірку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність прийняття оскаржуваних наказів, оскільки перевірка була передбачена планом-графіком проведення перевірок на ІІ квартал 2015 року. Оскаржувані накази відповідають підпункту 1.2.1 «Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків», затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 №22, а саме у текстах наказів відображено мету, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, дата початку та тривалість перевірки. Разом із наказом про призначення перевірки на адресу позивача направлено повідомлення про проведення перевірки, яке згідно з підпунктом 1.4.1 Методичних рекомендацій підписано керівником органу державної фіскальної служби та завірено гербовою печаткою.

Судом першої інстанції встановлено, що в направленнях на проведення перевірки №132/2200, №133/2200, №134/2200, №135/1702, №136/1600, №137/2204, №138/2204 від 29.05.2015 чітко зазначений період, за який слід провести перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства - з 01.10.2012 по 31.12.2014. Вказаний період також відображений у плані-графіку проведення комплексних документальних перевірок на ІІ квартал 2015 року.

Доводи позивача про відсутність відбитку печатки, як підстави скасування наказу №140, суд першої інстанції відхилив, зазначивши, що ані Методичні рекомендації, ані ПК України не містять вказівки на те, що наказ про призначення перевірки повинен містити відбиток печатки. Разом з тим, також зазначив, що поодинокі дефекти в оформленні документа не повинні впливати на його юридичний зміст та наслідки, а відтак не можуть бути підставою для його скасування.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 постанову суду першої інстанції від 03.09.2015 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано накази ДПІ у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області №125 від 30.04.2015 та №140 від 20.05.2015.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що згідно з підпунктом 1.2.1 Методичних рекомендацій рішення про проведення перевірки приймається керівником органу державної фіскальної служби відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2 статті 79 та пункту 80.2 статті 80 розділу II Кодексу із зазначенням суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться, мети, виду перевірки, підстав для проведення перевірки, дати початку та тривалості перевірки тощо, яке з урахуванням вимог Кодексу оформлюється наказом. Продовження строків проведення документальних та фактичних перевірок здійснюється відповідно до статті 82 розділу II Кодексу за наказом органу державної фіскальної служби, яким було призначено таку перевірку.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що положення пункту 82.4 статті 82 ПК України кореспондуються з положеннями пункту 1.2.5 Методичних рекомендацій, відповідно до якого за рішенням керівника органу державної фіскальної служби проведення документальної планової або позапланової виїзної перевірки великого платника податків може бути зупинено на строк, визначений у пункті 82.4 статті 82 розділу ІІ Кодексу, з подальшим поновленням проведення на невикористаний строк, про що видається відповідний наказ із зазначенням строку зупинення та обставин, що спричинили таке зупинення. Нормами ПК України не обмежено право контролюючого органу на зупинення проведення перевірки та її продовження, тоді як реалізація контролюючим органом повноважень на проведення перевірки, її зупинення та відновлення визначається виконанням законодавчо визначеної функції щодо контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів. Оскільки, нормами ПК України не передбачено можливості внесення змін стосовно дати початку проведення перевірки платника податків шляхом прийняття нової редакції раніше прийнятого наказу про перевірку, наказ №140 від 20.05.2015 є протиправним.

Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції від 03.04.2018, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану постанову, залишивши в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що контролюючим органом правомірно та на підставі плану-графіку прийнято наказ про проведення перевірки, дата початку проведення перевірки перенесена за безпосереднім клопотанням платника податків шляхом внесення змін до наказу. Платник податків віднесений до високого ступеня ризику щодо несплати податків і зборів, остання планова перевірка проводилась за період до 3 кв. 2012 року.

Позивач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Справедливість судового рішення вимагає щоб такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Обираючи аргументи та приймаючи докази, суди мають обов'язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи позовні вимоги в частині правомірності прийняття наказу від № 125 від 30.04.2015 виходили з того, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі плану-графіку проведення документальних перевірок на ІІ квартал 2015 року.

У розглянутому спорі платник податків не обґрунтовував позовні вимоги протиправністю включення його до плану-графіку перевірки та не заявляв суду першої інстанції такі обставини.

Суд першої інстанції не забезпечив додержання принципу офіційного з'ясування всіх обставин справи, не дослідив правові підстави включення платника податків до плану-графіку перевірки, який був підставою для прийняття оскаржуваного наказу на проведення перевірки.

27.05.2016 ухвалою Львівського окружного адміністративного суд відкрито провадження в адміністративні справі 813/1741/16 за позовом ТОВ «Корпорація КРТ» до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Задовольняючи позовні вимоги у справі 813/2766/15, суд апеляційної інстанції виходив із того, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2017 у справі №813/1741/16 (№876/8437/17) визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо включення ТОВ «Корпорація КРТ» до плану-графіку проведення документальних перевірок за II квартал 2015 та зобов'язано Державну фіскальну службу України виключити ТОВ «Корпорація КРТ» із плану-графіку.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.05.2018 у справі №813/1741/16 (№К/9901/11173/18), касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задоволено частково: постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 у справі №813/1741/16 скасовано та справу направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до передчасних висновків щодо суті спору, отже судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з частиною 4 статті 11 КАС України (в редакції станом на час ухвалення судом першої інстанції постанови) суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 163 КАС України, яка кореспондується із відповідними положеннями статті 206 цього Кодексу, у мотивувальній частині постанови (ухвали) зазначаються, зокрема: встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при прийнятті постанови (ухвали), і положення закону, яким він керувався.

Із наведеного вбачається, що у справі залишилися недослідженими обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Невстановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, свідчить про недотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при вирішенні даного спору.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи, що допущені судами першої та апеляційної інстанції порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати нові обставини, судові рішення на підставі статті 353 КАС України підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити обставини справи, належним чином їх оцінити, перевірити якими доказами вони підтверджуються, і в залежності від встановленого правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.09.2015 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №813/2766/15, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова