Справа № 462/4937/17
Суддя: Кирилюк А. І.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/4937/17
Провадження № 2-а/462/45/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Кирилюка А.І.,

при секретарі Гула М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Львівській області про визнання дій незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП серії ДР № 099669 від 17 жовтня 2017 року.

Свої вимоги мотивує тим, що правопорушення не вчиняв, оскаржувана постанова не відповідає дійсним обставинам справи, позивач був позбавлений скористатись при розгляді справи своїми правами, а справу про адміністративне правопорушення посадова особа відповідача не мала права розглядати на місці зупинки. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а вказана постанова інспектора поліції є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач, в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, крім того зазначив, що відповідно до ч. 1 статті 13 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено наступне - учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом , інваліди 1 групи, які особисто керують належними їм транспортними засобом , а також особи , що керують транспортним засобом, належним інваліду 1 групи , у його присутності , звільняються від обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності на території України. Оскільки відповідно до песійного посвідчення та довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією від 11 жовтня 2017 року за номером 374966 серії 12ААА, він є інвалідом 1 групи, то його не можна притягувати до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач, подав заперечення на позов, а його представник в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу, працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень

Судом встановлено, що 17 жовтня 2017 року , близько 10 години в районі вул. Повітряної-Чечета у м.Львові на вимогу інспектора УПП - лейтенанти поліці ОСОБА_2 водій а/м Фіат Діабло д.н.з ВС7066СМ ОСОБА_1 не надав поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Після чого вказаною посадовою особою УПП складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 099669 від 17 жовтня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст 126 ч.1 КУАПП .

Відповідно до Довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією від 11 жовтня 2017 року за номером 374966 серії 12ААА, та копією пенсійного посвідчення встановлено факт наявності інвалідності 1 групи у позивача на час складання оскаржуваної постанови.

Частиною 1 статті 13 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено наступне - учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди 1 групи, які особисто керують належними їм транспортними засобом , а також особи , що керують транспортним засобом , належним інваліду 1 групи, у його присутності , звільняються від обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності на території України .

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 N 1317 (далі Положення N 1317).

Відповідно до пунктів 3.-4. Положення N 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно п. 24. Положення про медико-соціальну експертизу комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Суд приймає до уваги пояснення позивача наведені в позові. Разом з тим, суд вважає, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови було прийняте зазначене рішення на підставі об'єктивних доказів.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що інспектором поліції порушено норми ст. 245 КУпАП, а саме відповідачем не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не представлено наявність першої групи інвалідності у позивача, що виключає наявність у його діяях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, то суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст. 122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст .8, 9, 20, 28, 44, 47, 77, 90, 192, 210-211, 241-246, 250, 294 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 099669 від 17 жовтня 2017 року визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст 126 ч.1 КУАПП закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду в тридцяти денний строк з дня проголошення.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя