Справа № 0240/2249/18-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 жовтня 2018 р. Справа № 0240/2249/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушніренко О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Кравчук Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області

про: визнання протиправними дій, рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся в суд з позовом до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області (далі - Турбівська селищна рада, відповідач) про визнання протиправними дій, рішення, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що листом Турбівського селищного голови від 13.11.2017 №02-15/722 позивачеві відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,5893 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої у межах населеного пункту смт. Турбів Липовецького району Вінницької області у власність з тих підстав, що дана земельна ділянка зарезервована для сталого розвитку населеного пункту - соціальноекономічного розвитку селищної ради, розвитку інженерної інфраструктури селища, що передбачено генеральним планом. Рішенням Липовецького районного суду у Вінницькій області від 30.03.2017 визнано протиправною відмову селищної ради від 13.11.2017 №02-15/722, зобов'язано селищну раду у місячний строк розглянути на сесії клопотання позивача від 07.11.2017 з прийняттям рішення відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу. Рішенням селищної ради 20 сесії 7 скликання №367 від 04.05.2018 відмовлено позивачеві у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою. Не погоджуючись з вказаними діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 16.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

07.08.2018 до суду надійшов відзив Турбівської селищної ради, зі змісту якого вказали, що 04.05.2018 на сесії селищної ради розглянуто клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою. На вказаній сесії селищної ради був присутній представник позивача, який пояснив, що ОСОБА_3 бажає отримати вказану земельну ділянку безкоштовно у власність з метою подальшого будівництва на ній АЗС. Разом з тим, представнику надано роз'яснення, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність ОСОБА_3 є комунальною власністю і з метою отримання від неї прибутку для жителів територіальної громади смт. Турбів - поповнення місцевого бюджету, частина земельної ділянки, а саме площею 0,30 га рішенням №220 Турбівської селищної ради 11 сесії 7 скликання від 10.02.2017 включена в перелік земельних ділянок, які будуть надаватись в оренду шляхом проведення земельних торгів (аукціону) для сталого розвитку населеного пункту. Приймаючи рішення №220 від 10.02.2017 територіальна громада в межах повноважень наданих законом здійснювала землеустрій населеного пункту та мала на меті отримання прибутку від передачі земельної ділянки на праві оренди. Окремого рішення щодо земельної ділянки, яку позивач мав намір отримати у власність не приймалось. Однак, земельна ділянка, яка зазначена у рішенні №220 від 10.02.2017 розташована в межах земельної ділянки, визначеної позивачем у матеріалах доданих до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Вказали, що земельна ділянка, яку бажає отримати безкоштовно у власність ОСОБА_3 відносить до земель резервного фонду. Враховуючи наведене, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

15.08.2018 представником позивача подано до суду відповідь на відзив Турбівської селищної ради, вказав, що оскаржуване рішення прийняте всупереч ст.118 Земельного кодексу України та з ігноруванням рішення Липовецького районного суду, який зобов'язав відповідача прийняти рішення в порядку встановленому ч.7 ст.118 ЗК України.

02.10.2018 ухвалою, постановленою у судовому засіданні закрито підготовче провадження у справі та за наявності спільної заяви представників сторін, призначено розгляд справи по суті на 02.10.2018.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, що відтворюють зміст позовної зави, позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечила щодо заявлених вимог з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.11.2017 ОСОБА_3 звернувся до Турбівської селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею 0,5893 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області в межах населеного пункту.

Листом від 13.11.2017 №0215/722 повідомлено позивачеві, що земельна ділянка, яку він бажає отримати у власність, зарезервована для сталого розвитку населеного пункту - соціальноекономічного розвитку селищної ради, розвитку інженерної інфраструктури селища. що передбачено генеральним планом забудови смт. Турбів. Посилаючись на п.4 ст.122 Земельного кодексу України, рекомендували з даного питання звернутись до територіального органу Держгеокадастру у Липовецькому районі, який є розпорядником земель державної власності за межами населених пунктів Липовецького району.

Листом від 27.11.2017 №02-15/743 повідомлено гр. ОСОБА_1 (представнику позивача), що рішення з питання земельної ділянки площею 0,5893 га в межах населеного пункту смт. Турбів селищною радою не приймались.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30.03.2018 у справі №136/2006/17, частково задоволено позов ОСОБА_3 Визнано протиправною відмову Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 13.11.2017 року за вих. №01.15/722 у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею 0,5893 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області (в межах населеного пункту).

Зобов'язано Турбівську селищну раду Липовецького району Вінницької області у місячний строк на сесії розглянути клопотання ОСОБА_3 від 07.11.2017 року з прийняттям рішення відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України.

Рішенням Турбівської селищної ради 20 сесії 7 скликання від 04.05.2018 №367 відмовлено ОСОБА_3 в наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою з відведення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею 0,5893 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах населеного пункту смт. Турбів, в зв'язку з тим , що частина даної земельної ділянки площею 01,30 га відповідно до рішення 11 сесії 7 скликання №220 від 10.02.2017 Турбівської селищної ради включена в перелік земельних ділянок, які будуть надаватись в оренду шляхом проведення земельних торгів (аукціону) для сталого розвитку населеного пункту - соціально-економічного розвитку селищної ради, розвитку інженерної інфраструктури селища.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Закон України "Про місцеве самоврядування" відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

В силу статті 25 Закону "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У відповідності до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

На підставі п."б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України).

Таким чином, частина 3 статті 123 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Оцінюючи спірне рішення та аналізуючи норми процитованого вище земельного законодавства, суд наголошує на тому, що законодавець чітко визначив, що за наслідком розгляду відповідного клопотання суб'єкт владних повноважень у місячний строк дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Судом встановлено, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30.03.2018 у справі №136/2006/17, частково задоволено позов ОСОБА_3 Визнано протиправною відмову Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 13.11.2017 року за вих. №01.15/722 у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею 0,5893 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області (в межах населеного пункту).

Зобов'язано Турбівську селищну раду Липовецького району Вінницької області у місячний строк на сесії розглянути клопотання ОСОБА_3 від 07.11.2017 року з прийняттям рішення відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України.

Даним судовим рішенням встановлено, що порядку визначеного законом, який визначав би резервування земель для сталого розвитку населеного пункту - соціально-економічного розвитку селищної ради, розвитку інженерної інфраструктури селища, на даний час не має. Таким чином, всупереч приписів статті 19 Конституції України, відповідач відніс земельну ділянку на яку претендує позивач до земель резервного фонду за відсутності підстав визначених законом, що свідчить про необґрунтованість відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

В силу частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В силу частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Проте, зі змісту оскаржуваного рішення, судом встановлено, що відповідач відмовив ОСОБА_3 в наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою з відведення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею 0,5893 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах населеного пункту смт. Турбів, в зв'язку з тим , що частина даної земельної ділянки площею 01,30 га відповідно до рішення 11 сесії 7 скликання №220 Турбівської селищної ради включена в перелік земельних ділянок, які будуть надаватись в оренду шляхом проведення земельних торгів (аукціону) для сталого розвитку населеного пункту - соціально-економічного розвитку селищної ради, розвитку інженерної інфраструктури селища.

Разом тим, суд наголошує, що рішення селищної ради від 04.05.2018 №367 прийняте без врахування висновків та резолютивної частини рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30.03.2017 у справі №136/2006/17 та вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, відтак позовні вимоги про визнання протиправними дій Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,5893 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої у межах населеного пункту смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області та про скасування рішення №367 від 04.05.218 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, надаючи оцінку позовній вимозі позивача щодо зобов'язання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,5893 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області у межах населеного пункту смт. Турбів, то суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи утриматись від вчинення певних дій суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду України викладеною в рішення від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15.

Крім того, судом встановлено, що заява позивача повторно розглядалась Турбівською селищною радою. Проте, відповідачем повторно відмовлено позивачу без врахування рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30.03.2017 у справі №136/2006/17.

Таким чином, з огляду на наявність у суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, суд дійшов висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав, який може бути застосований при прийнятті рішення у даній адміністративній справі. Відтак, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,5893 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області у межах населеного пункту смт. Турбів.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить частковому задоволенню.

За відсутності судових витрат понесених позивачем, останні відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,5893 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої у межах населеного пункту смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області

Визнати протиправним та скасувати рішення Турбівської селищної ради 20-ї сесії 7-го скликання № 367 від 04 травня 2018 року щодо відмови ОСОБА_3 в задоволенні його клопотання від 07.11.2017 року.

Зобов'язати Турбівську селищну раду Липовецького району Вінницької області надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,5893 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області у межах населеного пункту смт. Турбів.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідент.номер НОМЕР_1)

Відповідач: Турбівська селищна рада Липовецького району Вінницької області (вул. Миру, 44, смт. Турбів, Липовецький район, Вінницька область, 22513, )

Повний текст рішення суду складено 12.10.2018

Суддя Томчук Андрій Валерійович