Справа № 0940/1660/18
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2018 р. справа № 0940/1660/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області

про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні періоду з 09.12.1982 по 06.06.1988 в пільговому обчисленні стажу роботи, із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців стажу роботи, зобов'язати зарахувати зазначений пільговий стаж та провести перерахунок пенсії з врахуванням стажу в пільговому обчисленні з 21.08.2018, з підстав неправомірної відмови суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 13.09.2018 звернувся в суд з позовною заявою до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (надалі, також - відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні періоду з 09.12.1982 по 06.06.1988 в пільговому обчисленні стажу роботи, із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців стажу роботи, зобов'язати зарахувати зазначений пільговий стаж та провести перерахунок пенсії з врахуванням стажу в пільговому обчисленні з 21.08.2018, з підстав неправомірної відмови суб'єкта владних повноважень.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем безпідставно зараховано позивачу стаж за спірний період роботи в одинарному розрахунку, замість півтора кратного, оскільки період його роботи в районах Крайньої Півночі підтверджується записами у трудовій книжці та архівними довідками, виданими нафтовою компанією "Лукойл". При цьому, позивач зазначив що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні вказаного стажу роботи як пільгового з мотивів відсутності у матеріалах пенсійної справи письмових строкових договорів про роботу у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, чим допустив порушення вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, та інших нормативно-правових актів.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 вважає дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області незаконними та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с.1-2).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 27.09.2018 (а.с.38-40). Відповідно до змісту поданого відзиву, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав, що окрім трудової книжки позивача, його робота в районах Крайньої Півночі жодними документами не підтверджена. Відповідна довідка про направлення на роботу в район Крайньої Півночі чи строковий трудовий договір на роботу відсутні, що суперечить приписам пункту 5 та підпункту "д" пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Враховуючи наведене, на переконання відповідача, відсутні законні підстави для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням пільгового обчислення стажу за оспорюваний період, а відтак, і підстав для задоволення позову немає.

Дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також інші письмові докази, наявні в матеріалах даної адміністративної справи, судом встановлено нижчевикладені обставини.

Згідно із матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України з 30.01.2014 та отримує пенсію за віком по Списку №2, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Як свідчать записи у трудовій книжці позивача (а.с.33 та зворотній бік, а.с.34), а також, відомості, зазначені у архівних довідках Товариства з обмеженою відповідальністю "Лукойл-Коми" (надалі, також - ТзОВ "Лукойл-Коми") від 20.02.2014 та від 11.11.2013 (а.с.29-31), з 02.11.1982 по 06.06.1988 позивач працював повний робочий день вахтово-експедиційним методом учнем електромонтажника прокатно-ремонтного цеху електропогружних насосів (02.11.1982-08.12.1982) та електромонтажником по ремонту та обслуговуванню електрообладнання (09.12.1982-06.06.1988).

З метою отримання інформації щодо зарахування відповідачем при призначенні пенсії позивачу періоду роботи з 09.12.1982 по 06.06.1988 в пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців стажу, позивач звернувся до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із відповідною заявою від 21.08.2018 (а.с.14).

У відповідь на таке звернення, відповідач направив позивачу листа від 30.09.2018 №300/3-15 (а.с.15-16), у якому вказав, що права на пільгове обчислення страхового стажу за спірний період у півтора кратному розмірі у позивача немає, оскільки він не належить до тієї категорії осіб, яким надано право користування пільгами, відповідно до нормативно-правових актів та інших документів, що визначають належність певних пільг особам, що працюють в умовах Крайньої Півночі, чи в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не погоджуючись із такою відповіддю, з метою відновлення свого порушеного права позивач звернувся із позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, положеннями Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10.02.1960, Інструкції про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28, Основні положення про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31.12.1987 №794/33-82 та інших законів і підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, позивач у період з 09.12.1982 по 06.06.1988 відпрацював вахтово-експедиційним методом, із повним робочим днем у нафтогазодобуваючому управлінні "Тебукнефть". Пенсію за віком по Списку №2 позивачу призначено з 30.01.2014.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також - Закон №1058-IV).

Так, пунктом 5 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР "Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі" від 01.08.1945, "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10.02.1960, "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26.09.1967, а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967.

Пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (надалі, також - Указ від 10.02.1960) передбачено працівникам, яких переводять, направляють або запрошують на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах на термін п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові пільги.

Підпунктом "д" цього ж пункту Указу до таких пільг віднесено зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і за інвалідністю.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28.

Пільги, передбачені пунктом 5 вищевказаного Указу, зокрема, щодо пільгового обчислення стажу,надавалися при умові укладення строкових трудових договорів про роботу в цих районах, що відповідає абзацу 2 пункту 2 Інструкції.

Таким чином, на працівників, які працювали у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені пунктом 5 Указу від 10.02.1960, зокрема, зарахування одного року роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, лише за наявності укладених строкових трудових договорів про роботу в цих районах.

Стосовно посилань позивача на положення пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі, також - Порядок №22-1), а також пункту 5 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, суд зазначає таке.

Так, відповідно до абзацу 2 підпункту 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Як уже зазначалось судом, такі ж вимоги щодо необхідних документів встановлено і пунктом 5 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

Аналіз наведених правових положень дозволяє суду дійти висновку про те, що хоч законодавцем і встановлено альтернативу стосовно необхідних документів для призначення пенсії, однак вказаними правовими нормами передбачено обов'язкове підтвердження у поданих документах право особи на пільги для осіб що працювали в районах Крайньої Півночі.

Враховуючи те, що підпунктом "д" пункту 5 Указу від 10.02.1960 передбачено зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи, виключно за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах на термін п'ять років, а також те, що ні у поданих позивачем довідках ТзОВ "Лукойл-Коми" від 20.02.2014 та від 11.11.2013, ні у трудовій книжці не вказано жодних відомостей про укладені строкові трудові договори, а також, жодної інформації щодо можливості укладення останніх, на переконання суду, твердження позивача про неправомірність висновків відповідача щодо відсутності правових підстав для пільгового обчислення стажу роботи є помилковими.

Натомість, вказані довідки містять уточнення щодо належних позивачу пільг, до яких віднесено виключно право на дострокове призначення пенсії окремої категорії громадян, передбачене відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 27 Закону "Про трудові пенсії в Російській Федерації" від 17.12.2001 за Списком №2, розділу XIII, підрозділу 2 пункту "а", затвердженого постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 №1173, що в свою чергу також свідчить про помилковість висновків позивача.

Окрім цього, відповідно до наданих суду довідок ТзОВ "Лукойл-Коми" від 20.02.2014 та від 11.11.2013 (а.с.29-31) позивач працював з 09.12.1982 по 06.06.1988 у нафтогазодобуваючому управління "Тебукнефть" вахтово-експедиційним методом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 .9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31 грудня 1987 року № 794/33-82 встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26 вересня 1967 року.

Отже, на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10.02.1960, а додаткові пільги, передбачені статтею 5 цього Указу, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Такий висновок суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду України у справах №338/357/15-а від 02.12.2015, №21-3324а15 від 27.10.2015, №21-5592а15 від 13.01.2016, та Вищого адміністративного суду України у справах К/800/26626/15 від 17.04.2017, К/800/47559/15 від 10.03.2016.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідача.

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню із відповідача суб'єкта владних повноважень.

Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 263, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1;

Відповідач - Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, адреса: майдан Шевченка, буд. 3, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 78405, код ЄДРПОУ - 40386749.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.