Справа № 755/12095/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 та його адвоката Райківського Станіслава Георгійовича на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 щодо прийняття рішення про примусове видворення з території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України строком на шість місяців.

Дніпровський районний суд міста Києва своїм рішенням від 13 серпня 2018 року позов задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач та його адвокат подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 серпня 2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На думку апелянтів, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги відповідач зазначив, що йому не був вручений протокол про адміністративне правопорушення, а також він був позбавлений можливості добровільно виїхати за межі України, оскільки був неправомірно затриманий та перебував у пункті тимчасового тримання. Крім того, зазначає, що фактичне затримання відбулося 11 серпня 2018 року, а протокол про адміністративне затримання був складений лише 13 серпня 2018 року.

У відзиві на апеляційні скарги Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві зазначило, що відповідач порушив правила перебування в Україні, а саме - проживав без документів на право проживання в Україні. Також позивач зазначив, що відповідач не виконав рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 11 серпня 2018 року.

Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 288 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Уповноваженою особою Державної міграційної служби України відносно громадянина ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ 003899 від 11.08.2018 року, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, та постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ 003899 від 11.08.2018 року у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. в дохід держави.

Цього ж дня, 11.08.2018 року, територіальним підрозділом Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, у зв'язку з порушенням правил перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, було прийнято рішення про зобов'язання ОСОБА_3 покинути територію України у термін до 12 серпня 2018 року. Зазначене рішення було вручене відповідачу в день його прийняття.

Правом оскаржити рішення про примусове повернення від 12 серпня 2018 року відповідач не скористався.

Рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну відповідачем в установлений строк не виконано.

З огляду на вказані обставини, Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві звернулося до суду з позовом про затримання та примусове видворення за межі України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3.

З приводу даних спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. ст. 26, 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявне рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві (компетентного органу) від 11.08.2018 року про примусове повернення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 з території України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що порушення відповідачем законодавства України про перебування на території держави, невиконання відповідачем без поважних причин рішення про примусове повернення в країну походження в установлений строк та невжиття заходів щодо вчинення будь-яких дій щодо легалізації перебування на території України, свідчить про його ухилення від виїзду з території України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.09.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення та примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Враховуючи вищенаведене, а також встановлений факт порушення громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 Хуссаном встановленого порядку перебування іноземних громадян на території України, а саме - проживання без документів на право проживання в Україні, а також факт невиконання рішення позивача про примусове повернення за межі України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач має бути видворений за межі території України із тимчасовим затриманням з метою поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Доводи ОСОБА_3 про те, що йому не був вручений протокол про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ 003899 від 11 серпня 2018 року була вручена відповідачу, що підтверджується його особистим підписом на такому протоколі. Також відповідачу був зроблений усний переклад протоколу.

Щодо доводів відповідача про те, що він був позбавлений можливості виконати рішення про примусове повернення у зв'язку з незаконним утримання у м. Києві в період з 11 по 13 серпня 2018 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 263 КУпАП осіб, які порушили правила перебування в Україні може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи та/або з'ясування обставин правопорушення - до трьох діб.

У відповідності до п. 2.10. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 серпня 2013 року № 825 (далі - Інструкція) уповноважені посадові особи можуть здійснити адміністративне затримання на підставах та на строки, передбачені статтями 260 та 263 КУпАП, про що складається протокол про адміністративне затримання.

Таким чином, адміністративне затримання особи здійснюється з обов'язковим оформленням протоколу про адміністративне затримання.

Протокол про адміністративне затримання ОСОБА_3 був складений 13 серпня 2018 року, про що він сам зазначає у своїй апеляційній скарзі. Відтак посилання відповідача на те, що він був затриманий саме 11 серпня 2018 року колегія суддів вважає необґрунтованими.

Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 стверджує, що під час знаходження в пункті тимчасового перебування іноземців подав заяву про визнання його біженцем, проте будь-яких належних доказів на підтвердження наведеного до суду не надав.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або недоведеність матеріалами справи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 та адвоката Райківського Станіслава Георгійовича - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев