Справа № 826/15206/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 жовтня 2018 року м. Київ № 826/15206/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 (03179, АДРЕСА_1) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі старшого державного виконавця Гречухи Олега Ярославовича (01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д), треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д), Приватне акціонерне товариство "Київстар" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

17.09.2018 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1, у якій остання просить суд:

"1. Виконавче провадження № 50697670 з примусового виконання рішень по справі № 369/8990/15-ц визнати незаконним та скасувати у частині винесення державним виконавцем постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.10.2016 з примусового виконання рішень Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/8990/15-ц та в частині постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.05.2018 та в частині постанови про стягнення з боржника витрат на виконавче провадження від 25.06.2018.

2. Зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречуху Олега Ярославовича (або іншу посадову особу, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 50697670) надати відомості про розмір вже стягнутих коштів з ОСОБА_1 та зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у м. Києві зазначені кошти, які були перераховані на зворотні рахунки Приватного акціонерного товариства "Київстар" в рахунок помилково стягнутих коштів із заробітної плати ОСОБА_1.

3. Зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречуху Олега Ярославовича (або іншу посадову особу, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 50697670) винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 50697670 та зняти всі арешти з майна ОСОБА_1, в тому числі автотранспорту та нерухомості.

4. До моменту прийняття рішення по розгляду скаргу зупинити стягнення за постановою від 15.05.2018 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи по виконавчому провадженню № 50697670".

Ухвалою суду від 24.09.2018 позовну заяву (скаргу) ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.

08.10.2018 представником позивача на виконання ухвали суду від 24.09.2018 подано до суду заяву про поновлення строків звернення до суду та позовну заяву, у якому останній просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречухи О.Я. про стягнення виконавчого збору від 04.10.2016 в виконавчому провадженні № 50697670, винесену щодо ОСОБА_1;

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречухи О.Я. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.05.2018 у виконавчому провадженні № 50697670 та стягнути з відповідача кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями у розмірі, що був фактично стягнутий за період дії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.05.2018 за виконавчим провадженням № 50697670.

Пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Згідно з частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що одна їх частина стосується правомірності прийняття державним виконавцем постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.05.2018 у виконавчому провадженні № 50697670 з примусового виконання виконавчого листа від № 369/8990/15-ц, виданого 21.03.2016 Києво-Святошинським районним судом Київської області. Позивач у вказаному виконавчому провадженні є боржником.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовано статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ.

При цьому, суд враховує, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною першою статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом встановлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців при виконанні судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства.

Так, відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, скарги щодо виконання рішень, ухвал місцевих загальних судів, які винесені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства мають розглядатися в порядку статті 447 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Враховуючи наведене та те, що виконавчий лист виданий Києво-Святошинським районним судом за результатами розгляду цивільної справи, даний спір у цій частині позовних вимог не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем у позовній заяві об'єднано позовні вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, а саме:

позовна вимога в частині визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречухи О.Я. про стягнення виконавчого збору від 04.10.2016 у виконавчому провадженні № 50697670, винесену щодо ОСОБА_1 - підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства;

позовна вимога в частині визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречухи О.Я. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.05.2018 у виконавчому провадженні № 50697670 - підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною шостою статті 21 та частиною четвертою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, а у суду в даному випадку відсутні підстави для застосування положень статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 21, 169, 172, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (03179, АДРЕСА_1) повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини сьомої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про повернення позовної заяви може бути оскаржена. Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко