Справа № 0840/3420/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 жовтня 2018 року Справа № 0840/3420/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "РОДОВІД БАНК" Шевченко А.М.

до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2

про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "РОДОВІД БАНК" в особі уповноваженої особи на ліквідацію Шевченко А.М. (надалі - позивач) до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі - відповідач), третя особа ОСОБА_2, в якому позивач просить суд:

- визнати дії відповідача з винесення оспорюваної постанови від 25.06.2018 про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №50897568 протиправною та скасувати постанову від 25.06.2018 про повернення виконавчого документу стягувачеві;

- зобов'язати відповідача відновити виконавче провадження №50897568.

24 вересня 2018 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження на призначено до розгляду на 03 жовтня 2018 року без виклику сторін.

Позовна заява обґрунтована тим, що на виконанні у відповідача перебував виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки (квартира, яка належить ОСОБА_2.). На думку позивача, державним виконавцем було порушено статтю 18 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки ним не було здійснено усіх необхідних дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо реального виконання виконавчого документа. Державним виконавцем було лише вказано, що за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, яке підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказує, що у відповідача не було підстав на прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві №50897568 від 25.06.2018.

Представником відповідача подано письмові заперечення (вх. №31233 від 03 жовтня 2018), відповідно до якого зазначає, що у своїй заяві стягувачем, ПАТ «Родовід Банк», було зазначено, що на підставі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1. При цьому, стверджує, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду та прийнято правомірне рішення про повернення виконавчого документу стягувачеві за п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням того, що на час прийняття рішення вказана квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Третя особа була повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду належним чином. Будь яких пояснень суду не надав.

За таких обставин та керуючись частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів у порядку письмового провадження.

На підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

19 квітня 2016 року на адресу відповідача надійшла заява стягувача - Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 597 від 01 липня 2009 року виданого приватним нотаріусом ОСОБА_3 (а.с. 18) про звернення стягнення на нерухоме майно, яким є квартира АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2. В заяві також вказано, що зазначена квартира на підставі договору іпотеки від 21.03.2008 №997 передана в іпотеку ПАТ «Родовід Банк», невиплачена в строк заборгованість виникла за кредитним договором №34/СЖ 006.08.1 від 21.03.2008 за період з 11.11.2008 по 01.07.2009. За рахунок отриманих коштів, отриманих від реалізації квартири запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Родовід Банк» у сумі заборгованості у розмірі 46073,24 дол. США, що еквівалентно 368263,41 грн. за курсом НБУ на 24.10.2012. Також, у заяві ПАТ «Родовід Банк» від 19.04.2016 стягувачем було зазначено, що на підставі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 25).

19 квітня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження" за № 50897568 .

Постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 25.06.2018 №50897568 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.16).

При цьому в постанові державним виконавцем зазначено, що згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, але підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та розповсюджується лише на нерухоме майно, яке вважається предметом договору застави згідно із статтею 4 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно та загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку. Згідно акту державного виконавця рухомого майна боржника на яке можливо звернути стягнення за місцем реєстрації - не виявлено.

Не погоджуючись з таким рішенням виконавчої служби, вважаючи, що державним виконавцем не вжито всіх необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Закону №1404 заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно частини 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи судом встановлено, що державним виконавцем вживались заходи з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (квартира АДРЕСА_1):

-згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, за боржником зареєстровано нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є іпотекою ПАТ «Родовід Банк», розмір основного зобов'язання - 39600 дол. США.;

-згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, за боржником окрім квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, іншого нерухомого майна не зареєстровано.

-03.08.2017 згідно відповіді Відділу обліку та мониторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Запорізькій області, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4

02.05.2018 згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований з 20.04.2000 по теперішній час та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 23.03.2009 по теперішній час.

Відповідно до п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304 - VII від 03.06.2014 протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

В матеріалах справи міститься договір іпотеки від 21.03.2008 укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Родовід Банк», предметом якого є АДРЕСА_1

Суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосовуються положення п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304 - VII від 03.06.2014, якими заборонено примусово стягувати нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, осікльки відповідачем було з'ясовано а позивачем не спростовано того, що іншого нерухомого майна за ОСОБА_2 не зареєстровано, а квартира, що є предметом іпотеки є постійним місцем проживання та місцем реєстрації боржника.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 74 Закону №1404, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

ПАТ "Родовід Банк" до суду не надано доказів на підтвердження того, що ним оскаржувались дії державного виконавця у встановленому Законом №1404 порядку щодо нездійснення самостійного розшуку майна боржника, на яке посилається позивач у своєму позові.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25 червня 2018 року у виконавчому провадженні №50897568, відповідач діяв обґрунтовано та з урахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, що свідчить про відсутність підстав для скасування такої постанови.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на ту обставину, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених статтею 37 Закону №1404, не позбавляє ПАТ "Родовід Банк" права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону №1404 (частина 5 статті 37 Закону №1404).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі вищевикладеного.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Шевченко Андрія Миколайовича (04136, м. Київ, вул. Північно - Сирецька, 1-3, ) до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, 16, ), третя особа - ОСОБА_2 (69100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 03.10.2018.

Суддя Н.В. Стрельнікова