Справа № 806/609/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2018 року

Київ

справа №806/609/16

провадження №К/9901/10141/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т.Г.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №806/609/16

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду (прийняту у складі: головуючого судді - Черняхович І.Е.) від 09 вересня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Шидловського В.Б., суддів: Євпак В.В., Капустинського М.М.) від 24 листопада 2016 року,

у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо не запропонування ОСОБА_1 19.10.2015 під час попередження про наступне вивільнення через два місяці всіх вакантних посад в ГУ ДФС у Житомирській області, зокрема, посади начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області;

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не переведення ОСОБА_1 з 09.12.2015 на посаду начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не запропонування ОСОБА_1 при введенні в дію наказів ГУ ДФС у Житомирській області від 15.10.2015 №602, 19.10.2015 №615, 26.01.2016 №72 та 28.01.2016 №85 Організаційної структури та Штатного розпису всіх вакантних посад, зокрема, посади начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Житомирській області;

- зобов'язати Головне управління ДФС у Житомирській області запропонувати ОСОБА_1 всі вакантні посади в ГУ ДФС у Житомирській області в т.ч. посаду начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту, введену до Організаційної структури та Штату ГУ ДФС у Житомирській області згідно наказів ГУ ДФС у Житомирській області від 15.10.2015 №602, 19.10.2015 №615;

- зобов'язати Головне управління ДФС у Житомирській області запропонувати ОСОБА_1 всі вакантні посади в ГУ ДФС у Житомирській області в т.ч. посаду начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту, введену до Організаційної структури та Штату ГУ ДФС у Житомирській області згідно наказів ГУ ДФС у Житомирській області від 26.01.2016, №72, 28.01.2016 №85;

- стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 допомогу з тимчасової втрати працездатності за період із 04.05.2016 по 18.05.2016;

- стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 20000 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 сплачений за стягнення моральної шкоди судовий збір у сумі 551,21 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що скасувавши наказ №93-0 від 25.03.2016 та поновивши ОСОБА_1 на попередній посаді, відповідач, свідомо не запропонував їй посаду начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту, вакантну на день винесення наказу № 93-0 про звільнення позивача, а залишив на попередній посаді, при цьому не забезпечивши засобами праці, позивач не здійснює організаційно-розпорядчих функцій ні як керівник підрозділу, ні як працівник, що є дискредитацією.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 09 вересня 2016 року Житомирський окружний адміністративний суд вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не запропонування ОСОБА_1 19.10.2015 під час попередження про наступне вивільнення через два місяці всіх вакантних посад в ГУ ДФС у Житомирській області, зокрема, посади начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не переведення ОСОБА_1 з 09.12.2015 на посаду начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не запропонування ОСОБА_1 при введенні в дію наказів ГУ ДФС у Житомирській області від 15.10.2015 № 602, 19.10.2015 № 615, 26.01.2016 № 72 та 28.01.2016 № 85 Організаційної структури та Штатного розпису всіх вакантних посад, зокрема, начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Житомирській області.

Стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 5000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 сплачений за стягнення моральної шкоди судовий збір у сумі 551,21 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було дотримано вимоги КЗпП України. Також суд першої інстанції, враховуючи ступінь душевних страждань позивача та нетривалий період порушення її прав, прийшов до висновку, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у сумі 5000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 24 листопада 2016 року Житомирський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, Головного управління ДФС у Житомирській області, залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" вересня 2016 р. без змін.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 19 грудня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у Житомирській області.

8. У касаційній скарзі скаржник просить постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та сплаченого позивачем судового збору.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року.

10. У лютому 2017 року позивач подала заперечення на касаційну скаргу.

11. 26 січня 2018 року вказана касаційна скарга Головного управління ДФС у Житомирській області надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню в частині стягнення моральної шкоди та сплаченого позивачем судового збору. Скаржник зазначає, що позивачем не надано достатніх доказів заподіяння їй моральної шкоди, а розмір моральної шкоди, який стягнути судом на користь позивача, є необґрунтованим.

Б. Доводи позивача у справі

13. У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить касаційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а судові рішення - без змін. Вказує, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Наказом Державної фіскальної служби України № 602 від 15 жовтня 2015 року введено в дію перелік змін до Структури ГУ ДФС у Житомирській області (а.с.115-118), згідно якого введено до структури Відділ фактичних перевірок (9 штатних одиниць).

16.10.2015 затверджено перелік змін №2 до штатного розпису ГУ ДФС у Житомирській області, який вводиться в дію 19 жовтня 2015 року (а.с.119-123).

19 жовтня 2015 року ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення у зв'язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису ГУ ДФС у Житомирській області.

З 01.12.2015 посаду позивача, яку вона обіймала до введення в дію змін до Структури ГУ ДФС у Житомирській області, було виведено поза штат та установлено посадовий оклад в розмірі 2085,00 грн.

Наказом №95-0 ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області.

Наказом ГУ ДФС у Житомирській області від 29.04.2016 №162-0 "Про втрату чинності наказу від 25.03.2016 №95-0 " Про звільнення ОСОБА_1, позивача було поновлено на посаді начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Житомирській області з дня звільнення та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

16. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач зазначила, що вчинене відповідачем порушення її трудових прав призвело до моральних страждань, що пов'язані із приниженням (після скасування наказу № 93-0 позивачу надали робочий кабінет, який не замикався, відповідач не забезпечив позивача засобами, оргтехнікою для виконання функціональних обов'язків та ін.), емоційним перенапруженням. Зазначене призвело до погіршення стану здоров'я позивача та загострення її хронічних захворювань, що підтверджується довідкою Поліклініки №2 КУ ЦМЛ №1 від 18.05.2016 №10, листками непрацездатності серії АГТ №140968 та №082340.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій з урахування принципу розумності та достатності дійшли вірного висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем було сплачено судовий збір у сумі 551,21 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, то суд першої інстанції правомірно стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551,21 грн.

17. Враховуючи наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі щодо стягнення моральної шкоди та сплаченого позивачем судового збору.

Судові рішення судів попередніх інстанцій в іншій частині позовних вимог не є предметом касаційного оскарження.

18. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

19. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

20. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області - залишити без задоволення.

2. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року у справі №806/609/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх