Справа № 1740/1905/18
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2018 року м. Рівне №1740/1905/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс"
доГоловного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство-фірма "Торгбуд-Сервіс" (далі ПП "Торгбуд-Сервіс") звернулося Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач 1) про визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДФС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 03.04.2018 №627522/32785198 про відмову у реєстрації податкової накладної №305, складеної Приватним підприємством-фірмою "Торгбуд-Сервіс" 29.06.2017 та зобов'язання Головного управління ДФС у Рівненській області зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 29.06.2017 №305.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкової накладної прийняте відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, містить неправомірні підстави для відмови у реєстрації податкової накладної, а також порушує право його контрагента на податковий кредит. Зокрема наголошує, що в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме документи, надані позивачем, складні з порушенням законодавства чи яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Вказує на те, що контролюючим органом фактично процитовано норму законодавства без будь-якої конкретизації обставин. Крім того зазначає, що позивачем було надано контролюючому органу пояснення та копії документів на підтвердження здійснення господарських операцій. Таким чином, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.07.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 07.09.2018 о 09:45 год. в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду (м. Рівне, вул. 16 Липня 87).

У відзиві на позовну заяву відповідач - Головне управління ДФС у Рівненській області проти задоволення позову заперечував повністю. Зазначив, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної відповідачем було чітко визначено критерії оцінки ступеня ризику, які зумовили зупинення реєстрації податкової накладної, а рішення комісії є обґрунтованим, оскільки платником податків не надано всіх необхідних документів, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено (а.с.59-61).

Ухвалою суду від 07.09.2018 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначити у відкритому судовому засіданні на 21.09.2018 о 15:15 год.

Ухвалою суду від 21.09.2018 залучено до участі у справі №1740/1905/18 співвідповідача - Державну фіскальну службу України (далі відповідач 2, співвідповідач). Розгляд адміністративної справи №1740/1905/18 відкладено до 10.10.2018 до 16:00 год.

Позиція співвідповідача у справі - Державної фіскальної служби України викладена у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якої він заперечує проти задоволення позову у повному обсязі. Аналогічно зазначає, що відповідачем було чітко визначено критерії оцінки ступеня ризику, які зумовили зупинення реєстрації податкової накладної. Враховуючи, що платником податків не надано всіх необхідних документів, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною у реєстрації якої було відмовлено, то спірне рішення є обґрунтованим та правомірним. Відповідно вважає, що підстави для проведення реєстрації податкової накладної відсутні (а.с.93-94).

Ухвалою суду від 10.10.2018 вирішено перейти до розгляду справи №1740/1905/18 у порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 04.01.2017 між ПП "Торгбуд-Сервіс" (Постачальник) ТОВ "ВДК Компані" (Покупець) було підписано договір поставки №БК04/01-1 (далі - Договір), предметом якого було зобовязання Постачальником здійснити постачання бетону товарного, розчинів цементних різних марок, фундаментних блоків, піску та щебеню, портландцементу різних марок та зобовязання Покупця, оплатити та прийняти товар по кількості та цінам передбачених у видатковій накладній (а.с.21).

Відповідно до п. 3.1. Договору, поставка товару здійснюється на умовах СРТ склад отримувача, у кількості та асортименті, що вказані у заявці покупця.

Згідно п.3.3. Договору, час на розвантаження автоміксера становить 1 (одну) годину. За затримку в розвантаженні автоміксера понад одну годину, сплачується штраф в розмірі 200, 00 грн. за кожну годину простою.

Пунктом 5.3. Договору, передбачено, оплата товару покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника не пізніше З (трьох) банківських днів з дати виставлення рахунку фактури постачальником, на умовах 50% попередньої оплати за товар. Розрахунки по даному договору за фактично отриманий товар проводяться на протязі 3-х банківських днів з моменту його приймання-передачі.

Відповідно до видаткової накладної №6306 від 29.06.2017, складеної на виконання умов Договору, загальна вартість бетону М-350Р3 та доставка авто міксером складає 7780,00 грн., у тому числі ПДВ 1296,67 грн. (а.с.22).

Відповідно до видаткової накладної №6307 від 29.06.2017, складеної на виконання умов Договору, загальна вартість бетону М-350Р3 та доставка авто міксером складає 3075,00 грн., в тому числі ПДВ 579,17 грн. (а.с.23).

Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними від 29.06.2018 (а.с.26-27).

На підтвердження виконання умов Договору складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.06.2018 № 6306 та № 6307 (а.с.24-25).

Тобто 29.06.2017, на виконання умов підписаного сторонами договору, Постачальником було поставлено для Покупця товар на суму 11 255, 00 грн. з ПДВ, включаючи послуги доставки.

29.06.2017 на вказану вище суму Постачальником було складено податкову накладну №305 та направлено її на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (далі ЄРПН, а.с. 19).

15.07.2017 позивачем отримано квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної №305 (а.с.18).

У графі "виявлені помилки" вказано, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 3824, 49.41. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію та або таблицю даних платника податків.

Водночас судом встановлено, що 13.07.2017 позивачем направлено до контролюючого органу таблицю даних платника податку, яка є додатком до Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вказаний документ прийнято 17.07.2017 за реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с.49).

З метою прийняття рішення про реєстрацію вказаної податкової накладної 30.03.2018 позивач надав відповідачу пояснення та копії документів на підтвердження здійснення господарських операцій, що вбачається з повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення господарських операцій №10 (а.с.20).

Однак, 03.04.2018 комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, було прийнято рішення №627522/32785198 про відмову у реєстрації податкової накладної № 305 від 29.06.2017, з підстав ненадання платником податку копій документів, а саме: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків, документи щодо відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством. При цьому в рішенні зазначено про необхідність підкреслення документів, які не надано. Однак таких підкреслень зі змісту рішення не вбачається (а.с.17).

Вважаючи вказане рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся до суду зданим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (далі ПК України) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" №1246 від 29.12.2010 (далі Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

На виконання вказаних вище норм законодавства, позивачем сформовано податкову накладну від 29.06.2017 №305, яка була надіслана до ЄРПН.

Відповідно до пункту 12 Порядку (в редакції, чинній на час формування та надіслання податкової накладної на реєстрацію) після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених п.192.1. ст.192 та п.201.10. ст.201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до п.201.1. ст.201 ПКУ; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3. і 200-1.9. ст.200-1 ПКУ (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до п.201.16. ст.201 ПКУ; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні норми містились і у п.201.16. ст.201 Податкового кодексу України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до п.74.2. ст.74 цього Кодексу.

Відповідно до пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на дату зупинення податкової накладної) у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Контролюючим органом було сформовано висновок про відповідність податкової накладної від 29.06.2017 №305 критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, про що зазначено в квитанції.

З даного приводу суд зазначає, що контролюючим органом було порушено норми підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки ним не зазначено у такій квитанції конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Такий висновок суду базується на тому, що контролюючим органом зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 №567. Натомість, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Суд зазначає, що визначення конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у наказі №567.

Також, зі змісту квитанції від 15.07.2017 встановлено, що контролюючим органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію.

Таким чином, контролюючим органом, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на дату зупинення податкових накладних), не було вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку документів.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на дату зупинення податкової накладної), письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. За правилами підпункт 201.16.3 цього пункту України (в редакції чинній на дату зупинення податкової накладної) письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, суд зазначає, що 01.01.2018 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" №2245-VIII від 07.12.2017. Вказаним Законом, пункт 201.16. Податкового кодексу України викладено в новій редакції, за якою: "Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України".

На виконання вказаної норми, 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".

Пунктом 2 вказаної Постанови передбачено, що платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України №2245-VIII від 07.12.2017 та які станом на 1 грудня 2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

За правилами пунктів 18-20 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

В силу вимог пункту 21 цього Порядку, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку (зазначена у квитанції про зупинення пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі);

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

У квитанції від 15.07.2017 про зупинення реєстрації податкової накладної №305 від 29.06.2017 контролюючим органом було сформовано висновок про відповідність таких податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567. При цьому, в квитанції вказано, що за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 3824,49.41 і запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію та/або таблицю даних платника податків.

Як встановлено судом, в наданих контролюючому органу поясненнях та документах позивач зазначає про здійснення господарської діяльності підприємства, зокрема щодо видів та обсягів діяльності, наявності спеціалізованих працівників та дозвільних документів, необхідних для виконання певних видів робіт.

Крім того, позивачем було надіслано до контролюючого органу Таблицю даних платника податку, яка є додатком до Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Дані такої таблиці в повній мірі пояснюють невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД (а.с.49).

Комісією ГУ ДФС в Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, незважаючи на вищевказані документи, прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Як встановлено судом, підставою для прийняття комісією рішення про відмову в реєстрації податкових накладних зазначено ненадання платником податку копій документів. Водночас, контролюючим органом не було підкреслено, яких саме документів не подано платником податку, як цього вимагає законодавство.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем було надано контролюючому органу всі документи, які позивач мав у своєму розпорядженні і які підтверджують, як інформацію, зазначену у відповідній податковій накладній, так і інформацію, яка вимагалася згідно з рішенням про зупинення реєстрації такої податкової накладної (а.с.21-40).

При цьому, що стосується останнього, то надані позивачем документи є цілком достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Таким чином, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної, а відтак рішення про відмову у реєстрації податкової накладної від 03.04.2018 №627522/32785198 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання зареєструвати в ЄРПН вищевказану податкову накладну, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенство права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

У судовому рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" від 24 березня 1988 року (скарга №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визначив як такі, що випливають з фрази "передбачено законом", є наступні: будь-яка норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію; фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав; закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання влади. Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Європейський суд з прав людини у п.50 рішення від 13 січня 2011 року у справі "Чуйкіна проти України" (заява №28924/04) констатував: "що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп.28 36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

На підставі зазначеного, а також з огляду на ту обставину, що відповідачами будь-яких підставних та правомірних зауважень до поданих позивачем документів не висловлено, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту, як шляхом визнання протиправним рішення від про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, так і шляхом зобов'язання співвідповідача зареєструвати таку податкову накладну.

Суд також зауважує, що рішення суду має бути не тільки законним та обґрунтованим, воно повинно бути ще й ефективним у захисті порушених прав, свобод та інтересів. А тому, вважає, що покладання на співвідповідача в даному випадку обовязку зареєструвати податкову накладну не вважатиметься втручанням у його дискреційні повноваження.

Зазначене також узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п.70 рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 у справі "Обермейєр проти Австрії"; п.155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 у справі "Гранд Стівенс проти Італії").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору у загальному розмірі 1762,00 грн. відповідно до платіжного доручення від 21.06.2018 №8918, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.4).

Щодо поданого клопотання про стягнення витрат на правову допомогу від 21.09.2018 у розмірі 3010, 00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Матеріали справи містять договір про надання правової допомоги від 02.05.2018, укладений між Приватним підприємством-фірмою "Торгбуд-Сервіс", в особі директора ОСОБА_1 і Адвокатським обєднанням "ПРИЩЕПА І ПАРТНЕРИ" в особі голови ОСОБА_2 (а.с.50-52), додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги адвокатським обєднанням від 09.10.2018 (а.с.100), рахунок на оплату послуг за надану правову допомогу№18/09-2 від 18.09.2018 (а.с.78), акт приймання-передачі наданих послуг №18/09-2 від 18.09.2018 із описом фактично виконаної роботи (а.с.79).

На переконання суду, в наданих представником позивача документах, не міститься детального опису наданих послуг в межах розгляду саме даної справи, зокрема, щодо надання усної консультації з приводу зупинення реєстрації податкової накладної, відмови в її реєстрації (не вказаний номер накладної, номер рішення про відмову у реєстрації такої накладної).

В акті не конкретизовано які нормативно-правові акти опрацьовувались, вказано складання позовної заяви, формування додатків до позову, подача позову до суду, однак не вказаний предмет спору.

Враховуючи, що провадження у справі відкрито 16.07.2018, то на час складання вказаних вище документів, позивачу було достовірно відомо номер адміністративної справи.

Проте, як вбачається з поданих доказів, в жодному з наданих суду документів не зазначено номера справи, в якій надавалась відповідна правнича допомога. Рахунок на оплату послуг, акт приймання-передачі наданих послуг з призначенням платежу "оплата за надану правову допомогу згідно договору від 02.05.2018 та акту приймання-передачі наданих послуг №18/09-2 від 18.09.2018" підтверджують оплату не ідентифікованих послуг правової допомоги на загальну суму на 3010, 00 грн.

Щодо поданої представником позивача заяви про понесені судові витрати від 10.10.2018 за вх.№17604/18, в якому він просить врахувати додатково понесені судові витрати у справі, витрати на правничу допомогу, розмір та докази понесення яких будуть надані до ухвалення рішення у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас, відповідно до ухвали суду від 10.10.2018, справа розглядається судом у письмовому провадженні.

Станом на день ухвалення рішення доказів додатково понесених судових витрат представниками позивача не подано, а відтак вказане клопотання не може бути задоволено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що надані суду матеріали, не доводять факту понесення підприємством витрат на правову допомогу саме в адміністративній справі №1740/1905/18, тому у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу слід відмовити.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" (вул.Шкільна, 30-а,м.Здолбунів,Рівненська область,35700, ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська,12,м.Рівне,33023, ), Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 03.04.2018 №627522/32785198 про відмову у реєстрації податкової накладної Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" від 29.06.2017 №305.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" від 29.06.2017 №305.

Стягнути на користь Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Рівненській області судовий збір в розмірі 881,00 грн.

Стягнути на користь Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судовий збір в розмірі 881,00 грн.

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3010,00 грн. на користь Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс", - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя Борискін С.А.