Справа № 243/7866/18
Суддя: Старовецький В. І.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єд. унік. № 243/7866/18
Провадження № 2-а/243/246/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до патрульного роти № 2 батальйону патрульної поліції у м. Краматорську та Словянську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_2, за участю третьої особи Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до патрульного роти № 2 батальйону патрульної поліції у м. Краматорську та Словянську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_2, за участю третьої особи Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивовано тим, що 11 серпня 2018 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 097511 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП, ч.1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до постанови, позивач 11 серпня 2018 року о 19 годині 10 хвилин на автошляху Н-20 Словянськ-Маріуполь керував автомобілем НОМЕР_1 на якому відсутні, передбачені конструкцією автомобіля, грязезахисні бризговики, тим самим порушив п. 31.4 ПДР України, а також не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тим самим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач свою провину заперечує та вважає, що постанова не відповідає вимогам законодавства оскільки Правил дорожнього руху України він не порушував, посилаючись на те, що 11 серпня 2018 року позивача було зупинено працівниками поліції для перевірки документів. Поліцейський, що виніс постанову по справі не предявив своє посвідчення, не пояснив причину зупинки, перевірки та огляду автомобіля, не надав доказів, які підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що, як

зазначає позивач, порушує його права та законні інтереси. ОСОБА_1 пояснив поліцейському, що він перед початком руху перевірив технічний стан свого автомобіля, проте у звязку із поганим дорожнім покриттям в дорозі сталося так, що він загубив бризговик та виявивши цю несправність, рухався до місця ремонту. Щодо вимоги поліцейського предявити йому поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач пояснив поліцейському, що він має право вимагати вказаний поліс лише у випадку складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів ДТП.

Позивач вважає, що постанова була складена без доказів його провини в скоєнні даних правопорушень, поліцейським не було розяснено його права і обовязки, передбачені законодавством України, не було взято до уваги пояснення позивача, не було надано можливості скористатися юридичною допомогою, що порушує права позивача як громадянина України.

ОСОБА_1 не згоден зі складеною відносно нього постановою про адміністративне правопорушення та просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 097511 від 11 серпня 2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.15).

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки поліцейським при винесенні вищезгаданої постанови про накладення адміністративного стягнення було дотримано всіх вимог чинного законодавства. Просив постанову від 11.08.2018 року залишити без змін, а позовну заяву - без задоволення (а.с.19-22).

Представник третьої особи про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Оскільки сторони у справі до судового засідання не з'явилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, Глави 10 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП. Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП та Інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративне порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 жовтня 2003 року, № 1217, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2003 року за № 974/8295, є документом, що засвідчує факти неправомірних дій учасників дорожнього руху і є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, постановою серії ВР № 097511, що винесена 11 серпня 2018 року поліцейським роти № 2 батальйону патрульної поліції у м. Краматорську та Словянську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу 425 гривень.

Мотивувальною частиною оскаржуваної постанови зазначено, що ОСОБА_1 11 серпня 2018 року о 19 годині 10 хвилин на автошляху Н-20 Словянськ-Маріуполь керував автомобілем НОМЕР_1 на якому відсутні, передбачені конструкцією автомобіля, грязезахисні бризговики, тим самим порушив п. 31.4 ПДР України, а також не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тим самим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

ОСОБА_1 у позові зазначає про те, що його було зупинено працівниками поліції для перевірки документів.

Пунктом 2.14 «в» ПДР УКраїни встановлено, що водій має право знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Частиною 2 статті 35 Закону передбачено, що поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вказує позивач, поліцейським йому не було розяснено причину зупинки, не було предявлено службового посвідчення, не надано можливості надати прояснення та скористатися юридичною допомогою.

Крім того,зазначає, що постанова від 11 серпня 2018 року не містить жодних відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

Відповідно до Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 534 від 13 жовтня 2008 року, за результатами перевірки складається Акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, копія якого надається водієві КТЗ.

ОСОБА_1 зауважує, що поліцейським було здійснено перевірку технічного стану його автомобіля, але в порушення вищезазначеного наказу акт перевірки не складався. Також відповідачем не були прийняті до уваги пояснення позивача щодо того, що бризговик він втратив в дорозі внаслідок поганого дорожнього покриття та рухався до найближчої станції технічного обслуговування для усунення зазначеної несправності.

Доказів, які б спростовували такі пояснення позивача ОСОБА_2 до суду не надав.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно постанови серії ВР № 097511 від 11 серпня 2018 року, позивач 11 серпня 2018 року о 19 годині 10 хвилин на автошляху Н-20 Словянськ-Маріуполь керував автомобілем НОМЕР_1 не маючи при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тим самим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України.

Відповідно п.2.1.ґ Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Стаття 16 Закону України «Про дорожній рух» серед обов'язків водія передбачає обов'язок водія у встановлених законом випадках надати співробітнику патрульної поліції для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює конкретні випадки, про які йдеться у попередньому законі. Зокрема встановлено, що контроль за наявністю договорів ОСЦПВ здійснюється поліцейськими у двох випадках: 1) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і 2) коли поліцейський оформляє матеріали ДТП, в якому водій є учасником.

Згідно ст. 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і пятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і пятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах вїзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Крім того, з відеозапису нагрудних камер поліцейських не вбачається оформлення

щодо ОСОБА_1 матеріалів ДТП, в якому він є учасником або складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, виходячи з наведеного слідує, що при вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 121, 126 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається та факту скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 встановлено не було, а тому у поліцейського відсутні підстави вимагати від водія пред'явлення полісу страхування.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як вбачається з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною третьою ст. 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Проте відповідач, на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, доказів, які б спростовували твердження позивача щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, не надав.

На підставі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі п. 10 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із п. 1. ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином суд вважає, що доводи ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження під час вирішення справи, тому заявлені ним позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування постанови серії ВР № 097511 від 11 серпня 2018 року, що винесена патрульним роти № 2 батальйону патрульної поліції у м. Краматорську та Словянську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_2 про притягнення позивача до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП через недоведеність такого порушення.

Стосовно позовної вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд зазначає, що відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, оскільки згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України закриття справи про адміністративне правопорушення є виключно правом, а не обовязком суду при вирішенні питання про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, суд в цій частині вважає за можливе відмовити позивачу у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Керуючись ст. ст. 6-9, 20, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до патрульного роти № 2 батальйону патрульної поліції у м. Краматорську та Словянську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_2, за участю третьої особи Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 097511 винесену патрульним роти № 2 батальйону патрульної поліції у м. Краматорську та Словянську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_211 серпня 2018 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121

Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюєтьсяз дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_3