Справа № 0640/4337/18
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Житомир справа № 0640/4337/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов"язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у підвищенні розміру йому розміру пенсії та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії і виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з урахуванням п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", абз.2 п.15 Розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію", ст.102 Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та іншими нормативно-правовими актами, у розмірі 85 відсотків грошового забезпечення, починаючи із 01.01.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що розмір пенсії, після проведення відповідачем перерахунку з 01.01.2016, зменшений до 70% від відповідних сум грошового забезпечення, проте вказав, що на момент призначення пенсійного забезпечення її розмір становив 80%. Окрім того наголошує, що з 01.01.2016 у нього виникло законне право на перерахунок пенсії із розрахунку 55% відповідних сум грошового забезпечення, як звільненому з органів внутрішніх справ України «через хворобу» та 30%, враховуючи кожен рік вислуги понад 20 років. Зазначає, що звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з 01.01.2016 у розмірі 85% грошового забезпечення, проте отримав відмову, мотивовану тим, що оскаржувані дії вчинені на підставі чинної на час перерахунку редакції Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тобто здійснено перерахунок пенсійного забезпечення в розмірі 70% грошового забезпечення, а зміни внесені в п."а" ст.13 вказаного Закону були після призначення йому пенсії, у зв'язку з чим не можуть бути застосовані до позивача при здійсненні перерахунку пенсії.

Вважаючи дії відповідача протиправними звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного письмового провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-ти денний термін, з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представником відповідача, в межах встановленого судом строку, подано відзив № 11579/ 08 від 17.09.2018 на позовну заяву.

Зі змісту відзиву слідує, що перерахунок пенсії позивачу проведено із врахуванням п."в" ст. 13 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (чинної на момент здійснення перерахунку пенсії), яка передбачає, що максимальний розмір пенсії, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення у зв'язку з чим основний розмір пенсії позивача з 01.01.2018 обчислений у вказаному співвідсотковому розмірі від відповідних сум грошового забезпечення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

27.09.2018 позивач подав до суду відповідь на відзив (вхідний номер 19579/18), в обґрунтування вказав, що посилання Пенсійного фонду на редакцію ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка була чинною на день перерахунку його пенсії є помилковим, так як у рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно- правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно- правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Крім того наголосив, що оскільки перерахунок пенсії пов'язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення його становища.

З'ясовуючи при вирішенні даної справи характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд ураховує наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ України на пенсію згідно Положення "Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 № 114 за п. 64"б" (через хворобу) та відповідно до Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII) з 01.01.2011 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області останньому призначено пенсію в розмірі 80 % від грошового забезпечення, як особі, що мала на момент звільнення календарну вислугу 21 рік, а у пільговому обчисленні - 30 роки 07 місяців 21 день.

Відповідно до Постанови Кабінетом Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», та на підставі довідки, виданої ліквідаційною комісією УМВС України в Житомирській області, позивачу з 01.01.2016 проведено перерахунок пенсії.

Грошове забезпечення позивача для перерахунку пенсії з 01.01.2016 становило 4599,98 грн, відповідно основний розмір пенсії обчислений з даного грошового забезпечення становить 3219,99 грн (4599,98 грн x70%).

Вважаючи, що відповідачем було безпідставно зменшено розмір перерахованої пенсії виходячи з 70% замість 80%, що суперечить нормам чинного законодавства на момент призначення пенсії позивачу, останній 23.07.2018 звернувся до Пенсійного фонду із проханням переглянути своє рішення та провести перерахунок та виплату пенсії у розмірі 80% від вказаних сум грошового забезпечення починаючи з 01.01.2016 (а.с.15).

В подальшому ОСОБА_1 повторно звернуся до відповідача із заявою від 30.07.2018 про перерахунок пенсії з 01.01.2016 із розрахунку 55% відповідних сум грошового забезпечення (як звільненому з органів внутрішніх справ України "через хворобу") та 30% (враховуючи кожен рік вислуги понад 20 років) відповідних сум грошового забезпечення, тобто 85% грошового забезпечення.

За результатом розгляду, вказаної вище заяви, відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії у розмірі 85% від сум відповідного грошового забезпечення. Крім того, наголошено, що перерахунок пенсії проведений за чинною на час здійснення перерахунку пенсії редакцією Закону №2262-XII, тобто в розмірі 70% грошового забезпечення, одночасно роз'яснено, що зміни, які 07.11.2015 внесені в ст.13 вказаного Закону застосовуються до осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2,3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно зазначена норма на позивача, який звільнений з органів внутрішніх справ не поширюється (а.с.16).

Надаючи правову оцінку наведеним обставинам та вирішуючи даний спір, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Одночасно пунктом 6 ч. 1 ст. 92 Основного Закону визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється зокрема, через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Згідно свідоцтва про хворобу, позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним до військової служби (а.с.13).

Частиною 4 ст. 63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Відповідно до абзацу другого пункту 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Статтею 102 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Отже, враховуючи зазначені норми, на ОСОБА_1, як колишнього працівника міліції поширюються пільги, компенсації і гарантії, встановлені для поліцейських, відповідно з 01.01.2016 за пенсіонерами на законодавчому рівні закріплено право на перерахунок призначеної пенсії за Законом №2262-XII з урахуванням видів грошового забезпечення, встановлених для поліцейських.

Відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ через хворобу, на підставі свідоцтва про хворобу №82/35 (а.с.13).

При цьому необхідно зазначити, що форма свідоцтва про хворобу (Додаток №12), передбачена Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, який затверджено наказом МВС України №85 від 06.02.2001 (далі - Порядок) і містить графу п. 13 "Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби".

Згідно пункту 1.117 Порядку №85, свідоцтво про хворобу складається: у мирний час на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними для військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Підпунктом 1.63.5. пункту 1.63. Порядку №85 передбачено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, зокрема, з формулюванням: "Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час".

Відтак, нормативні акти, що регламентують діяльність військово-лікарських комісій містять чіткі приписи щодо форми та змісту прийнятих ними рішень за результатами медичного огляду осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ на предмет їх придатності за станом здоров'я до подальшої служби в органах внутрішніх справ.

Отже, видане позивачу свідоцтво про хворобу від №82/35 є рішенням військово-лікарської комісії (прийнятим у межах повноважень та у спосіб визначений нормативними актами, що регламентують діяльність таких комісій), яке підтверджує непридатність позивача за станом здоров'я до служби в органах внутрішніх справ.

З огляду на викладене та оскільки позивача було звільнено з органів внутрішніх справ згідно п. 64"б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", відповідно ОСОБА_1 згідно пункту "а" ст. 13 Закону №2262-XII має право на пенсію у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, відтак, бездіяльність відповідача щодо неврахування вказаних відсотків є протиправною.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії із розрахунку 55% відповідних сум його грошового забезпечення (як звільненому з ОВС України "через хворобу") та 30% (враховуючи кожен рік вислуги понад 20 років - вислуга років при призначенні пенсії позивача складала 30 років 07 місяців 21 день) - всього 85 % відповідних сум грошового забезпечення.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо посилання відповідача на п. «в» ст.13 Закону №2262-ХІІ, як підставу для відмови у здійсненні перерахунку позивачу, тобто максимального розміру пенсії, який не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення слід зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст.13 Закону №2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1.) визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Однак, у вищевказану статтю, відповідно до Закону України №3668 VІІ від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (надалі - Закон №3668 VІІ) були внесені зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення. Згодом Законом України №1166-VІІ від 27.03.2014 "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі по тексту - Закон №1166-VІІ) внесені зміни до другої статті 13 Закону №2262-XII та обмежено максимальний розмір пенсії від сум грошового забезпечення до 70%.

Натомість, судом встановлено, що з 01 січня 2011 року пенсія позивачу встановлена та виплачувалась у розмірі 80% грошового забезпечення.

Слід наголосити, що ст.22 Основного Закону України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, аналіз наведених вище норм, дає підстави вважати, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законами України від 08.07.2011 №3668 та від 27.03.2014 №1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення, є звуженням змісту та обсягу вже існуючих у позивача прав і свобод у вигляді призначення йому пенсії виходячи із 80% розміру грошового забезпечення.

Водночас, слід наголосити, що внесені Законом №1166-VІІ зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону № 2262-ХІІ у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Більш того, суд наголошує, що внесені зміни жодним чином не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного судочинства від 03.04.2018 (справа №175/1665/17(2-а-175/41/17), від 24 квітня 2018 року (справа №686/12623/17) та від 19.06.2018 у справі №583/2264/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зменшивши відсоткове співвідношення до відповідної суми грошового забезпечення з 80% до 70% при здійсненні перерахунку пенсії позивачу є звуженням змісту та обсягу вже існуючих його прав і свобод.

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин та враховуючи те, що судом встановлено право позивача на перерахунок пенсії згідно пункту "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а відповідачем такий перерахунок не проведено, суд вважає за необхідне для ефективного захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату недоотриманої пенсії з 01.01.2016 на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", абз.2 п.15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", ст.102 Закону України " Про Національну поліцію", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та іншими нормативно-правовими актами, із розрахунку 85 % грошового забезпечення (55%, як звільненому з органів внутрішніх справ України «через хворобу» та 30% враховуючи кожен рік вислуги понад 20 років), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

В силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління фонду України в Житомирській області ОСОБА_1.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, м.Житомир, 10003, ) у підвищенні ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 11101, РНОКПП НОМЕР_1) розміру пенсії.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області(вул.Ольжича, м.Житомир, 10003, ) здійснити перерахунок пенсії і виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з урахуванням п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", абз.2 п.15 Розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію", ст.102 Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та іншими нормативно-правовими актами, у розмірі 85 відсотків грошового забезпечення, починаючи із 01.01.2016.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов