Справа № 532/1961/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 р. Справа № 532/1961/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 16.08.2018 по справі № 532/1961/17

за позовом ОСОБА_1

до Кобеляцького відділення поліції Поліцейського СРПП № 3 капрала поліції Шевченка Максима Михайловича

про визнання незаконними та неправомірними дій, скасування протоколу про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом , у якому просив визнати неправомірними дії капрала поліції Кобеляцького відділення поліції Поліцейського СРПП №3 Шевченка М.М. при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, скасувати протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 063722 від 12.11.2017 року.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 16.08.2018 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає, що ухвала Глобинського районного суду Полтавської області від 16.08.2018 року ухвалена з порушенням правил підсудності.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, вважав ухвалу суду першої інстанції такою, що має бути скасована.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, за умови їх дійсного порушення прийняттям рішенням чи вчиненням дій (бездіяльності) суб'єктом владних повноважень.

Судовим розглядом встановлено, що в рамках даної справи ОСОБА_1 оскаржуються дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та законність самого протоколу про адміністративне правопорушення.

Слід вказати, що протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні п.1 ч.1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб'єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, в силу положень ст. 221 КпАП України, судді районних, районних у місті, міських, міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ст.124 КпАП України, та особа має можливість висловити свою позицію щодо правомірності дій суб'єкта владних повноважень при складанні протоколу та самого протоколу під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що протокол про адміністративне правопорушення та дії інспектора по його складанню самостійним предметом оскарження бути не можуть.

У свою чергу, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Більш того, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб'єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 року у справі №760/9462/16-а.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження в даній справі.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 16.08.2018 по справі № 532/1961/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 16.10.2018 року.