Справа № 804/793/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2018 рокусправа № 804/793/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Сафронова С.В.

судді: Чепурнов Д.В., Мельник В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року

у адміністративній справі № 804/793/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і вимоги, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 стосовно визнання протиправними і скасування: вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про сплату ФОП ОСОБА_1 боргу (недоїмки) №Ф- від 09.10.2017 р. у частині визначення зобов'язання зі сплати єдиного внеску на суму 7397,60 грн.; а також податкового повідомлення-рішення № від 19.10.2017 р. в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та за податковим повідомленням-рішенням № від 09.10.2017 р. про збільшення грошового зобов'язання з військового збору, за податковим зобов'язанням в частині збільшення

Зазначене рішення оскаржено позивачкою по справі з підстав помилкового застосування норм матеріального права та не врахування фактичних обставин, які свідчать про протиправність прийнятих стосовно неї вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 09.10.2017 р. та податкових повідомлень-рішень № від 19.10.2017 р. і № від 09.10.2017 р., у зв'язку з чим просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення її вимог в повному обсязі.

Як встановлено під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у цій справі, за результатом проведеної Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області у період з 21.08.2017 р. по 12.09.2017 р. на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України та наказу № 4301-п від 08.08.2017 р. документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1, основним видом господарської діяльності якої є виробництво робочого одягу, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., було виявлено порушення позивачкою положень: абз.5 п.6 ст.128 Господарського кодексу України, п.44.1, п.44.3 ст.44, п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України в частині не ведення книги обліку доходів та витрат за 2015-2016 роки; п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015-2016 роки в сумі 34351,98 грн., у тому числі: 2015 рік - 2608,93 грн., 2016 рік - 31743,05 грн.; п.177.2, п.177.4 ст.177, п.п.1.2, п.п.1.3 п.16 розділу X Податкового кодексу України, внаслідок чого було донараховано військовий збір за 2015-2016 роки в сумі 2906,14 грн., у тому числі: 2015 рік-260,89 грн., 2016 рік-2645,25 грн.; і п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", внаслідок чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 13496,58 грн., у тому числі за 2015 рік - 6098,98 грн., за 2016 рік - 7397,60 грн., що було відображено акті перевірки № 12469/0436-13-05/НОМЕР_2 від 19.09.2017 р., на підставі якого Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 09.10.2017 зі сплати єдиного внеску в сумі 13496,58 грн., а також податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2017 р. про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за податковим зобов'язанням в розмірі 34351,98 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 8587,99 грн.; і податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2017 р. про збільшення грошового зобов'язання з військового збору, за податковим зобов'язанням в розмірі 2906,14 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 726,53 грн., які внаслідок їх оскарження позивачкою були залишені без змін Рішенням Державної фіскальної служби України №17123/5/99-99-11-02-01-14 від 21.12.2017 р.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції по суті розглядатися вимоги позивачки у цій справі в частині, яка стосується донарахування зобов'язань за період 2016-2017 років, оскільки в ході судового вирішення ініційованого позивачкою спору, остання погодилася з законністю рішення відповідача про нарахування єдиного внеску, грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, та з військового збору за 2015 рік, і тому в цій частині вона не оскаржує рішення повідомлення.

Суд першої інстанції вирішуючи спір у цій справі посилався на положення п.44.1 п.44.2 ст.44, п.167.1 ст.167, п.177.1 п.177.2 пп.177.4.1-177.4.3 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України і п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу та приписи ч.2 ст.3, ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і на затверджені наказом Міністерством фінансів України від 24.05.1995 року № 88 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (п.1.2. п.2.1 п. 2.4) та наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 р. № 481 Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (п.5 п.п.2 п.6 п.п.6 п.6), з урахуванням яких суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень рішень відносно ФОП ОСОБА_1 № від 09.10.2017 р. та № від 09.10.2017 р. внаслідок підтвердження висновку контролюючого органу про завищення позивачкою валових витрат за 2016 рік в сумі 176350,32 грн. і як наслідок, заниження оподатковуваного доходу на 176350,32 грн., а також про України заниження позивачкою суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір у зв'язку з недостовірністю відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується військовий збір.

Наведені висновки суду першої інстанції мотивовані тим, що позивачка не вела у встановленому законом порядку Книгу обліку доходів і витрат та не підтвердила правомірність віднесення до складу витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік віднесені нею до витрат у 2016 році витрати на загальну суму 176350,32 грн. з придбання у товару (тканини в асортименті), який було використано при виробництві продукції, яка у 2016 році не реалізована, отже у господарській діяльності у 2016 році не використовувався, і тому за висновком суду придбаний у 2016 році товар мав бути відображений у складі понесених витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу, тобто у 2017 році.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 не мала права віднести до витрат звітного 2016 року, безпосередньо пов'язаних з придбанням товарів, витрати, які понесені під час виготовлення продукції реалізованої у 2017 році, у зв'язку з тим, що вони не пов'язані з отриманням доходу відповідного звітного року, що на думку суду також свідчить про правомірність прийнятої контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 09.10.2017 в частині визначення суми єдиного внеску за 2016 рік в сумі 7397,60 грн.,

Судова колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції у цій справі з підстав не врахування обставин, які є суттєвими для правильного вирішення спору у цій справі, що потягло за собою ухвалення незаконного рішення по цій справі. о

Зокрема, суд першої інстанції не взяв до уваги, що товарно-матеріальні цінності на суму 176350,32 грн., були придбані позивачкою у період 22.12.2016-31.12.2016, але були використані позивачкою для виготовлення продукції в наступному звітному періоду - січень 2017 року, тому придбані позивачкою товари і не могли бути включені до звітного 2016 року та підлягали включені до складу витрат, понесених у 2017 році, оскільки придбаний ФОП ОСОБА_1 товар було використано саме у 2017 році.

Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2016 вік, яка була підготовлена та подана до контролюючого органу відповідно до вимог Податкового законодавства, що не заперечується відповідачем по справі, вартість документально підтверджених витрат пов'язаних з господарською діяльністю за 2016 рік складає 3 178 600,87 грн. без ПДВ, до складу яких входить: вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 2 903 786,92 грн. (без ПДВ),

витрати на оплату праці та нарахування на заробітну працю - 195 057,03 грн., і інших витрат, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг - 79 756,92 грн. При цьому, з приводу витрат на оплату праці та інших витрат - 274 813,95 грн. (195 057,03+79 756,92 грн.) у податкового органу відсутні зауваження.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи первинних документів, до розміру витрат, зазначених в податковій декларації за 2016 рік не включена вартість ТМЦ придбаних в період 22.12.2016 р. - 31.12.2016 р. на суму 176 350,32 грн., що судова колегія визнає правильним, оскільки відповідно даних інвентаризаційного опису залишків вартості залишків придбаних ТМЦ на 31.12.2015 р.(початок звітного періоду) становить 467700,98 грн., вартість залишків ТМЦ на 31.12.2016 р. (кінець звітного періоду) становить 524403,45 грн., а вартість оплачених ТМЦ протягом 2016 р. становить 2960501,56 грн.

За вказаних обставин, судова колегія визнає, що в податковій декларації за 2016 рік позивачкою було правильно відображено суму витрат за 2016 вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей - 2 903 786,92 грн. (без ПДВ), та чистого оподаткованого доходу за 2016 рік - 76210,85 грн.

При перевірці правильності визначеного позивачкою загального оподаткованого доходу за 2017 рік, судова колегія також бере до уваги данні інвентаризаційного опису залишків вартості залишків придбаних ТМЦ на 31.12.2016 р.(початок звітного періоду) становить 524403,45 грн. та вартості залишків ТМЦ на 31.12.2017 р. (кінець звітного періоду) що становить 685352,81 грн., а вартість оплачених ТМЦ протягом 2017 р. становить 1408737,98 грн.

За вказаних обставин, та виходячи з документально підтвердженої суми одержаного доходу в 2017 р - 1754719,75 грн, а також вартості придбаних ТМЦ на суму 1247764,62 грн., та витрат на оплату праці і відрахування ЄСВ - 396574,43 грн, і інших витрат на суму - 69611,48 грн, судова колегія визнає, що сума чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності позивачки за 2017 рік становить - 40769,22 грн., що свідчить про завищення зобов'язань з податку на доходи за 2017 р. на 474,53 грн.

Підсумовуючи вищенаведені обставини, які під час апеляційного перегляду судового рішення було встановлено за результатом перевірки долучених позивачкою до матеріалів справи первинних документів, які були також предметом дослідження контролюючим органом під час проведеної в період з 21.08.2017 р. по 12.09.2017 р. документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., судова колегія дійшла висновку про помилковість висновків суду першої інстанції у цій справі, які ґрунтуються лише на доводах відповідача по справі та того, що позивачка не вела Книгу обліку доходів і витрат, що може бути лише підставою для застосування штрафних санкцій за відсутність вказаної Книги та не є підставою і доказом завищення позивачкою розміру валових витрат.

Таким чином, з огляду на необґрунтованість рішення суду першої інстанції та з урахуванням висновків, наведених у Звіті незалежного аудитора, який надано позивачкою під час апеляційного перегляду даної справи, судова колегія дійшла висновку про доведеність позичкою доводів про протиправність: вимоги ГУ ДФС у Дніпропетровській області у про сплату боргу (недоїмки) номер Ф- від 09.10.2017р. в частині визначення податкове зобов'язання за 2016 рік по донарахованому єдиному внеску за основним платежем на суму 7 397,6 грн.; а також винесених ДФС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень № від 19.10.2017 року в частині 31 743,05 грн. основаного платежу (податкового зобов'язання за 2016 рік по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування) та 7 935,76 грн. застосованих штрафних санкцій (за 2016 рік), і № від 19.10.2017 року в частині 2 645,25 грн. основаного платежу (збільшення суми грошового (податкового) зобов'язання за 2016 рік по сплаті військового збору) та застосованих штрафних санкцій на суму 661,31 грн. (за 2016 рік), що є відповідно підставою для скасування рішення суду першої інстанції і для прийняття у справі іншого рішення про задоволення адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в наведеній вище частині, та стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею судових витрат, які є документально підтвердженими на загальну суму 4405,00 грн. (сплаченого за подання позову судового збору - 1762,00 грн. та сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору - 2643,00 грн.)

Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 322 325, 328 КАС України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року - скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати: вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про сплату ФОП ОСОБА_1 боргу (недоїмки) №Ф- від 09.10.2017 р. у частині визначення зобов'язання зі сплати єдиного внеску на суму 7397,60 грн.; а також податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2017 р. в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 31734,05 грн. за основним платежем та штрафних санкцій на суму 7935,76 грн. і № від 19.10.2017 року в частині збільшення грошового зобов'язання з військового збору на 2645,25 грн. за основним платежем та за штрафними санкціями 661,31 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені нею судові витрати внаслідок сплати судового збору на загальну суму - 4405,00 грн. за рахунок бюджетного фінансування Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник