Справа № 810/5281/13-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 810/5281/13-а

адміністративне провадження № К/9901/6261/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Берназюка Я. О., Стародуба О. П.

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

№ 810/5281/13-а

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Головного державного інспектора Інспекційного відділу № 1 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, Заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнко І. О. про визнання протиправними дій, скасування протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 03 вересня 2013 року та постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 407/13 від 17 вересня 2013 року,

за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Київського окружного адміністративного суду (суддя Шавінський В. Р.) від 11 червня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Аліменко В. О., Безименна Н. В., Кучма А. Ю.) від 06 серпня 2015 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У жовтні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - ТОВ «Фоззі-Фуд») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ України), Головного державного інспектора Інспекційного відділу № 1 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, Заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві Алєксєєнко І. О., в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 20 травня 2015 року, просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівельної діяльності № 407/13 від 19 вересня 2013 року.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач, серед іншого, зазначав, що 03 вересня 2013 року відповідачем проведено в нежитловому будинку за адресою вул. Западинська, 15, у Подільському районі м. Києва, позапланову перевірку виконання ТОВ «Фоззі-Фуд» вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14 серпня 2013 року та накладено штраф у сумі 11470,00 грн. про що винесено Постанову № 407/13 від 17 вересня 2013 року.

Позивач зазначає, що дії відповідача є протиправними, такими що порушують права та інтереси ТОВ «Фоззі-Фуд» у сфері публічно-правових відносин, а також посилається на неврахування відповідачем фактичних обставин перевірки та чинного законодавства.

3. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівельної діяльності № 407/13 від 19 вересня 2013 року.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року, постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року скасовано, як таку, що ухвалена неповноважним судом.

Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівельної діяльності № 407/13 від 19 вересня 2013 року.

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ДАБІ України у серпні 2015 року звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просила скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року, і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України 03 вересня 2015 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалась.

8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

9. 19 січня 2018 року касаційну скаргу ДАБІ України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року у справі № 810/5281/13-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

10. Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

11. Станом на 10 жовтня 2018 року заперечення або відзиви на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходили.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- 03 вересня 2013 року з метою перевірки виконання ТОВ «Фоззі-Фуд» вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14 серпня 2013 року встановлено, що вимоги приписів не виконано, а саме: на вул. Западинській, 15 у Подільському району міста Києва продовжується експлуатація самовільно реконструйованого нежитлового будинку у якості торгівельного закладу - магазину «Сільпо», без прийняття в експлуатацію у встановленому порядку, про що складено відповідний акт перевірки та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

- у вказаному протоколі від 03 вересня 2013 року відображено виявлені порушення, а саме: вимоги припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 14 серпня 2013 року не виконуються, а саме на вул. Западинській, 15 у Подільському району міста Києва продовжується експлуатація самовільно реконструйованого нежитлового будинку у якості торгівельного закладу - магазину «Сільпо», без прийняття в експлуатацію у встановленому порядку, чим порушено пп. а п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

- постановою про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 407/13 від 17 вересня 2013 року ТОВ «Фоззі-Фуд» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 11470,00 гривень.

13. Вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог виходив з того, що відповідачем не надано доказів експлуатації самовільно реконструйованого нежилого будинку у якості торгівельного закладу - магазину «Сільпо» на вул. Западинській, 15 у Подільському районі міста Києва, без прийняття його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, а також, недоведеністю відповідачем, що об'єкт перевірки відноситься до IV категорії складності.

15. Суд апеляційної інстанції, погодився з висновками суду першої інстанції, викладеними в мотивувальній частині постанови, проте встановив, що справу розглянуто неповноважним складом суду. Так, ч. 1 ст. 24 КАС України (у редакції до 15 грудня 2017 року) адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу викової влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів. Під час розгляду справи протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду замінено відповідача - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 є центральним органом виконавчої влади.

За результатами апеляційного перегляду, апеляційну скаргу задоволено частково, постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. Скаржник вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково дійшли висновку про недоведеність Інспекцією того, що об'єкт перевірки відноситься до IV складності. В даному випадку цей факт не має значення, оскільки розмір штрафу не залежить від категорійності об'єкта будівництва.

17. Також скаржник вважає, що на момент проведення перевірки 03 вересня 2013 року припис від 14 серпня 2013 року був чинний та обов'язковий до виконання, його дію не зупинено у передбаченому законодавством порядку, а відтак у відповідача були правові підстави для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

19. Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності постанови ДАБІ України про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 407/13 від 17 вересня 2013 року.

20. Відповідно до ст. 19 Конституції України, орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Повноваження суб'єктів у сфері державного архітектурно-будівельного контролю визначаються, зокрема, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI), «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 55, в редакції, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

22. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

23. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

24. Відповідно до п. 2 Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

25. Відповідно до п. 9 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

26. Згідно з положеннями п. 12, 13 Порядку № 553 посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані, зокрема, ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

Суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право, зокрема, бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

27. Згідно з положеннями пп. 3 п. 11 Порядку № 553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

28. Відповідно до п. 17 Порядку № 553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

29. На підставі системного аналізу наведених правових норм колегія суддів дійшла висновку, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється щодо суб'єктів містобудування, якими, зокрема, є замовники. Після проведення перевірки контролюючий орган, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складає протокол разом з приписом. Один примірник припису надає суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Виконання цього припису покладається на суб'єкта містобудування.

30. Згідно абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

31. Відповідно до ст. 4 Закону №3038-VI, об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

32. Тобто, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється не за усіма об'єктами будівництва в розумінні ст. 4 Закону №3038-VI, а за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

33. Стаття 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлює відповідальність саме суб'єктів містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно.

34. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №3038-VI замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

35. Проте позивач не був замовником будівництва об'єкта і не здійснював містобудівної діяльності, натомість користувався нежитловим будинком на тимчасовій платній основі по вул. Западинській, 15 у Подільському районі міста Києва, згідно договору оренди від 27 серпня 2012 року, укладений з АТ «СІЛЬПО РІТЕЙЛ».

36. Враховуючи наведене та беручи до уваги фактичні обставини справи, що встановлені судами попередніх інстанцій, колегія суддів не погоджується з доводами скаржника викладеними у п. 16 цієї постанови, оскільки встановлення категорійності об'єкта будівництва слугує підставою для визначення правомірності оскаржуваної постанови відповідача.

37. Також Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, щодо недоведеності відповідачем експлуатації самовільно реконструйованого нежилого будинку у якості торгівельного закладу - магазину «Сільпо», без прийняття його в експлуатацію у встановленому законодавстві порядку, оскільки згідно ч. 2 ст. 71 КАС України (у відповідній редакції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

38. Наведені обставини в їх сукупності виключають можливість накладення штрафних санкцій на підставі абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» на позивача.

39. Отже, вірними є висновки суду апеляційної інстанції, щодо протиправності та скасування оспорюваної постанови відповідача.

40. Скаржником заявлено вимогу про скасування постанови Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року, проте вказане рішення скасоване судом апеляційної інстанції з відповідною аргументацією та ухвалено нове рішення.

41. Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

42. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

43. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

44. Оскільки Суд залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року у справі

№ 810/5281/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя Я. О. Берназюк

Суддя О. П. Стародуб