Справа № 1440/2238/18
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 р. № 1440/2238/18
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, вул. 8 Березня, 107,Миколаїв,54020

про:скасування постанови від 05.09.2018 № 56723296,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови від 05.09.2018 ВП № 56723296 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1. Рішенням суду по справі 814/754/18 зобовязання щодо одноразової виплати суми підвищення до пенсії на ГУ ПФУ не покладалось. На даний час проведено виплату пенсії ОСОБА_1 в межах виділених асигнувань. Виплата пенсії буде проведена в повному обсязі, що підтверджується відкладною виплатою, згідно Постанови № 103 та буде виплачуватись з 01.01.2019 відповідно до цієї постанови. Відсутність коштів на повну виплату пенсії є поважною причиною невиконання рішення суду, тому постанову про накладення штрафу слід скасувати.

Відповідач надав відзив, в якому позов не визнає та просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не виконав рішення суду у встановлений державним виконавцем строк. Позивач був зобовязаний здійснити виплату за здійсненим перерахунком у повному обсязі, оскільки це визначено рішенням суду, тому постанова є правомірною.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 814/754/18, виданого 23.06.2018 Миколаївським окружним адміністративним судом, про зобовязання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_1 (вул. Толстого, 96/2, м. Миколаїв, 54037, РНОКПП НОМЕР_1) виплату пенсії, починаючи з 01.01.2016, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015; статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»; довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області від 20.03.2018 ПС № 9973 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, та зобовязано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

19.07.2018 відповідач отримав лист ГУ ПФУ у Миколаївській області від 19.07.2018 № 5646/08, в якому позивач зазначив, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі № 814/754/18 виконано у добровільному порядку та надав ДВС лист, який підтверджує, що був здійснений перерахунок пенсії ОСОБА_1

01.08.2018 позивач повідомив ДВС, що перерахунок пенсії проведено. ОСОБА_1 проведено виплату перерахованого розміру пенсії в межах наявного бюджетного фінансування за січень-березень 2018 року. Різниця між виплаченою та нарахованою сумою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 буде проведена згідно відкладної виплати згідно постанови КМУ № 103 від 21.02.2018. Також позивач просив закінчити виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця від 05.09.2018 накладено на ПФУ штраф в сумі 5 100 грн. за невиконання рішення суду, оскільки згідно листа ГУ ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за вислугу років. Однак виплату перерахованого розміру пенсії не здійснено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.63 Закону України Про виконавче провадження № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обовязком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Рішенням суду по справі № 814/754/18 позивача було зобовязано провести перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.01.2016 року.

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Згідно з ч.2,3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

На виконання рішення суду позивач здійснив перерахунок, визначив суму заборгованості, яку необхідно доплатити стягувачу за період 01.01.2016 по 31.12.2017 року, але не виплачує її.

У позові позивач посилається на рішення Верховного Суду України від 08.07.2014 року по справі № 21-222а14, відповідно до якого пенсія є періодичним платежем, виплата якої не обмежена у часі. Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно повязано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати. При цьому, при вирішенні питання про зобовязання нарахувати та виплатити відповідний періодичний платіж, відсутні підстави для обмеження органу, що відповідальний за здійснення таких платежів, певним часовим проміжком.

Тому позивач вважає, що він не обмежений певним часовим проміжком виплатити різницю між перерахованою та виплаченою пенсією, оскільки в рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 року по справі № 814/754/18 зобовязання щодо одноразової виплати суми підвищення до пенсії на головне управління не покладалось.

Рішення Верховного Суду України від 08.07.2014 року по справі № 21-222а14 судом до уваги не приймається, оскільки рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 814/714/18 стосується інших обставин та правового регулювання.

Окремо суд звертає увагу на те, позивач у листі до відповідача зазначає, що різниця пенсії між виплаченою та перерахованою за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 не виплачена з посиланням на постанову КМУ № 103 від 21.02.2018, а у позові зазначає про відсутність коштів як причину невиплати.

Постанова Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року не регулює порядок виконання судових рішень про зобов'язання пенсійного органу здійснити особі виплату пенсії, перерахованої на виконання рішення суду.

Позивач не повідомляв відповідача про неможливість виконання рішення суду через відсутність коштів. Крім того, на підтвердження відсутності коштів для виконання рішення суду докази не надані. Тому невиконання рішення суду від 17.05.2018 року по справі № 814/754/18 суд розцінює як неповажну причину.

Згідно з статтею 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з правовою позицією Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі №21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

У рішенні суду від 17.05.2018 по справі № 814/754/18, яка знаходиться на виконанні у відповідача, суд надав оцінку нормам постанови КМУ №103 і Закону України № 2262 та застосував норми права, які мають вищу юридичну силу Закон та зобовязав ПФУ здійснити виплату пенсії з 01.01.2016.

Позивач доказів виконання рішення суду по справі № 814/754/18 ні державному виконавцю, ні суду не надав. Правові підстави не виконувати рішення суду посилаючись на постанову №103 у позивача відсутні.

Відповідно до ст. 77 ч.2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач правомірно наклав на боржник штраф в сумі 5100 грн.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001 ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко