Справа № 826/30/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

10 жовтня 2018 року м. Київ № 826/30/18

Окружний адміністративний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Шевченко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Поліщук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в м. Києві про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі,

за участі учасників справи :

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача 1 - Шопіної Ю.О.,

представника відповідача 2 - Дюби О.Г.,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в м. Києві про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2018 позовну заяву повернуто, у зв'язку із пропуском позивачем строку на звернення до суду з даним позовом.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2018 ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2018 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до розпорядження Керівника апарату Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.06.2018 № 1110 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» справу № 826/30/18 передано на повторний автоматичний розподіл між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2018 дану справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Шевченко Н.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.06.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

25.09.2018 через канцелярію суду надійшло клопотання від представника Міністерства внутрішніх справ України про залишення позовної заяви без розгляду, обґрунтовуючи тим, що позивач при зверненні пропустила строк на звернення до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача просив відмовити у задоволенні даного клопотання.

Представники відповідачів у судовому засіданні підтримали клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, просили його задовольнити.

Суд, вислухавши думку сторін, розглянувши клопотання представника Міністерства внутрішніх справ України про залишення позовної заяви без розгляду вважає, що воно підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 5 цієї статті визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як убачається з матеріалів справи, позивач оскаржує наказ Міністерства внутрішніх справ України № 2356 о/с від 06.11.2015 по особовому складу в частині звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2018 позовну заяву позивача повернуто у зв'язку із пропущенням строку на звернення до адміністративного суду.

Суд дійшов висновку, що позивач знала та/або повинна була дізнатися про своє звільнення з дня опублікування вищевказаного Закону України «Про Національну поліцію» та в установлений строк могла звернутися до суду з цим позовом, а отже, звернення позивача до суду 27.12.2017 відбулося поза межами установленого законом строку.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2018 ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2018 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилався на те, що позивач знала та/або повинна була дізнатися про своє звільнення з дня опублікування вищевказаного Закону «Про Національну поліцію України» та в установлений строк могла звернутися до суду з цим позовом. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача про те, що вона лише 07.11.2017 після звернення до відділу кадрів та Національної поліції України та з листа відділу кадрів та Національної поліції України від 05.12.2017 № х-1186/12/1/2-03-2017 дізналася про своє звільнення не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу суду. Однак, обставина щодо ознайомлення позивача з копією наказу про звільнення, вручення копії такого наказу або видачі трудової книжки судом першої інстанції не досліджувалася та в матеріалах справи відсутні докази щодо дати вручення позивачу копії наказу про звільнення або ознайомлення ОСОБА_1 з ним чи доказів видачі трудової книжки.

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Суд звертає увагу на те, що до клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, представником Міністерства внутрішніх справ України додано копію наявної в матеріалах особової справи позивача розписки від 08.11.2017 стосовно отримання трудової книжки та витягу з наказу стосовно її звільнення, та яка не досліджувалась судом апеляційної інстанції при прийнятті рішення про скасування ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2018.

Таким чином, суд вважає, що 08.11.2017 ОСОБА_1 дізналась про своє звільнення з органів внутрішніх справ, проте до суду із позовною заявою звернулась лише 27.12.2017, тобто з пропуском установленого Кодексом адміністративного судочинства строку на звернення до суду з даним позовом.

Положеннями ч. 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що зважаючи на обставини справи та надані суду докази отримання позивачем трудової книжки та витягу з наказу про звільнення, наявні підстави для залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241 - 243, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1.Клопотання Міністерства внутрішніх справ України про залишення позову без розгляду задовольнити.

2.Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в м. Києві про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України і може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко

Повний текст ухвали складено 11.10.2018.