Справа № 826/4307/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

11 жовтня 2018 року м. Київ№ 826/4307/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., при секретарі Павлючик Д.С., розглянувши у письмовому провадженні питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Мале наукове підприємство «Артекс», ОСОБА_2, про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 04 травня 2017 року відкрито провадження у справі №826/4307/17 за позовом ОСОБА_1 до відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи - Мале наукове підприємство «Артекс», ОСОБА_2, про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розгляд справи неодноразово відкладався, в судовому засіданні оголошувалися перерви у зв'язку з витребуванням документів, викликом свідка, залученням до участі у справі третьої особи, для повторного виклику третьої особи, зокрема 17 жовтня 2017 року, 12 грудня 2017 року, 21 лютого 2018 року, 21 березня 2018 року, 05 квітня 2018 року.

07 червня 2018 року суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем після смерті сина - ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1), який за життя відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 24 лютого 1992 року був єдиним засновником та директором Малого наукового підприємства «Артекс».

У березні 2017 року під час процесу оформлення спадщини позивач дізнався, що державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Козицькою Н.В. 08 жовтня 2015 року внесено зміни до відомостей про юридичну особу - Мале наукове підприємство «Артекс», що не пов'язані із змінами до установчих документів, а саме в частині зміни директора з ОСОБА_3 на ОСОБА_2

Зазначені зміни, виходячи з наявних у реєстраційній справі документів, внесені на підставі рішення власника підприємства № 2 від 05 жовтня 2015 року, згідно якого ОСОБА_3 у зв'язку з погіршенням стану здоров'я звільнився з посади директора підприємства з 05 жовтня 2015 року, та наказу МНП «Артекс» №59 від 06 жовтня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_2 приступив до виконання обов'язків директора з 06 жовтня 2015 року.

Позивач стверджує, що зазначене рішення № 2 від 05 жовтня 2015 року насправді підписано не ОСОБА_3, а іншою невідомою особою, оскільки станом на 05 жовтня 2015 року останній у зв'язку з тяжкою невиліковною хворобою вже не усвідомлював значення своїх дій.

Із змісту позову вбачається, що недійсність рішення №2 від 05 жовтня 2015 року, на думку позивача, тягне за собою недійсність наказу МНП «Артекс» №59 від 06 жовтня 2015 року та оскаржуваних реєстраційних дій, вчинених на їх підставі, у зв'язку з чим він і звернувся до суду із адміністративним позовом.

Отже, протиправність реєстраційних дій, вчинених державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, позивач пов'язує з недійсністю рішення №2 від 05 жовтня 2015 року та наказу МНП «Артекс» №59 від 06 жовтня 2015 року, які стали підставою для вчинення оскаржуваної у даній справі реєстраційної дії.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, судом враховано, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що вочевидь у даній справі наявний спір про право цивільне, спірні правовідносини пов'язані з можливим порушенням положень цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з цивільних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, адміністративний суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v.Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові № 21-41а16 від 14 червня 2016 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та згідно статті 239 цього ж Кодексу суд роз'яснює позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції цивільного суду, а повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до адміністративного збору сплачено судовий збір у розмірі 1 280,00 грн., суд вважає за необхідне повернути йому з бюджету зазначену суму.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 238, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №826/4307/17 за позовом ОСОБА_1 до відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Мале наукове підприємство «Артекс», ОСОБА_2, про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії.

2. Роз'яснити ОСОБА_1, що спір підлягає вирішенню в порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

3. Роз'яснити ОСОБА_1, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

4. Повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір за подання адміністративного позову до суду у розмірі 1 280,00 грн., сплачений на рахунок 4007 в УДКСУ у Печерському районі м. Києва, ідентифікаційний код 38004897, установа банку ГУ ДКСУ у м. Києві, код установи банку 820019.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.І. Келеберда