Справа № 804/8063/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2018 року м.Дніпро

справа № 804/8063/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Божко Л.А. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 р. (суддя Кальник Віталій Валерійович, повний текст рішення складений 28.01.2018 року) по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року публічне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.08.2017 року №, відповідно до якого ПРАТ «ЦГЗК» було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 6 049 829,00 грн., визначено податкове зобов‘язання з податку на додану вартість та зобов‘язано сплатити суму податку у розмірі 1 740 612,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 3 024 914,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки відповідача щодо завищення суми податкового кредиту по ПДВ у розмірі 1 740 612,00 грн. та висновки щодо завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на суму 1 740 612,00 грн. та відповідна сума застосованих штрафних (фінансових) санкцій, та податкове повідомлення-рішення від 16.08.2017 № в цій частині - протиправні та підлягають скасуванню у зв‘язку із протиправними діями контролюючого органу в ході проведення перевірки. Зауважив, що Акт перевірки від 31.07.2017 №83/28-01-46-15/00190977, на підставі якого винесене спірне податкове повідомлення-рішення, містить суб‘єктивну думку контролюючого органу, а викладені в акті перевірки висновки не відповідають дійсним обставинам, зроблені без належного дослідження усіх наявних доказів, спростовується наявними первинними документами, які оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та є документами первинного обліку, містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.08.2017 року №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» судові витрати у розмірі 136 121,15 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі направлень від 10.07.2017 року № 185/28-10-4608, № 186/28-10-4608, виданих Офісом великих платників податків Державної фіскальної, згідно пп.75.1.2 п. 75.1 ст.75, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.82 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) та відповідно до наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної від 06.07.2017 року №1489 була проведена позапланова виїзна документальна перевірка Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість по задекларованим фінансово-господарським операціям з наступними контрагентами: ПК «ДЕЙТА ЕКСПРЕС» () за жовтень-листопад 2014 року, ТОВ «ЦЕППЕЛІН УКРАЇНА ТОВ» () за травень 2015 року, ТОВ «Техбудальянс» () за травень 2015 року, ТОВ «ПГ «УФС «ЗАВОД «ФІЛЬТР» () за листопад 2014 року, ТОВ «РЕММАРКБУД» () за травень 2015, ТОВ «ДЕІК» () за грудень 2014, ТОВ «ДОНЄЛЕКТРО» () листопад 2014 року, «СПЕЦКОНТАКТ» () за травень 2015, ТОВ «УКРСПЕЦХІМ» () за жовтень-грудень 2014, ТОВ «ТЕРРА-ЕЛЕТРОНИКС» () за липень, листопад 2014 року, ТОВ «ЗАВОД «РЕМКОМУНЕЛЕКТРОТРАНС» (2) за жовтень 2014, ТОВ «ПОЛІМЕРТЕХНОЛОГІЯ» () за травень 2015, ТОВ «ГОРЛІВСЬКИЙ ЕНЕРГОМЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» () за жовтень 2014, ТОВ «ДОНБАСЕЛЕКТРОМОТОР» () за жовтень 2014 та травень 2015, ТОВ «АВАНГАРД МАЙНІНГ» () за листопад 2014 та травень 2015, ТОВ «СІЛЬ УКРАЇНИ» () за жовтень-листопад 2014, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СТАХАНОВМАШ» () за грудень 2014, ТОВ «ТРАНС ІНЖИНІРИНГ» () за жовтень 2014, ТОВ «СОКОЛ-КР» () за травень 2015, ТОВ «ТД УКРКРАНМАШ» () за листопад 2014, ТОВ «УТК ЛТД» () за серпень-грудень 2014, ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «СХІД-ЗАПЧАСТИНА» () за вересень 2014, ТОВ «ТД «ЕНЕРГОСТІЛ» () за жовтень 2014, ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «КАРБОКРІПЛЕННЯ» () за жовтень 2014 та травень 2015 року, ТОВ «ДОНЕЦЬКИЙ ЗАВОД ПІДІЙМАЛЬНО-ТРАНСПОРТНОГО ОБЛАДНАННЯ» () за грудень 2014, ТОВ «ЗАСОБИ ЗАХИСТУ ПРАЦІ» () за листопад-грудень 2014, ТОВ «НАФТОПРОМТОРГ» () за вересень-грудень 2014 та січень-травень 2015 року, ТОВ «СЕРЕДНЬОВОЛЗЬКИЙ ПІДШИПНИКОВИЙ ЗАВОД» () за жовтень-грудень 2014, ТОВ «ВФК «ЄВРОРЕСУРС» () за січень-лютий, травень 2015 року.

За результатом вказаної перевірки було складено Акт від 31.07.2017 №83/28-01-46-15/00190977.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби встановлено порушення п.44.1 ст.44, пп. «а» п.198.1 та абзаців першого та другого п.198.3 ст.198, пп.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ (зі змінами).

На підставі Акта перевірки відповідачем було винесене податкове повідомлення-рішення від 16.08.2017 року №, відповідно до якого ПРАТ «ЦГЗК» було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 6 049 829,00 грн., визначено податкове зобов‘язання з податку на додану вартість та зобов‘язано сплатити суму податку у розмірі 1 740 612,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 3 024 914,50 грн.

Скориставшись правом, яке надано п.86. ст.86 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПКУ), ПРАТ «ЦГЗК» подало заперечення на Акт, які не були враховані Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби при прийняті податкового повідомлення-рішення від 16.08.2017 №.

Відповідно до ст.56 ПКУ, ПРАТ «ЦГЗК» направило скаргу до Державної фіскальної служби України на податкове повідомлення-рішення від 16.08.2017 №, яка за результатами її розгляду прийняла Рішення про результати розгляду скарги, яке оформлено листом від 16.11.2017 №26449/6/99-99-11-01-02-25, яким скарга залишена без задоволення, податкове повідомлення-рішення – без змін.

Згідно акту перевірки, підставою для прийняття оскаржуваного ППР стали висновки акту перевірки про нереальність здійснення господарських операцій позивача із ПК «ДЕЙТА ЕКСПРЕС», ПП «ТЕХБУДАЛЬЯНС», ТОВ «ПГ «УФС» ЗАВОД «ФІЛЬТР», ТОВ «РЕММАРКБУД», ТОВ «ДЕІК», ТОВ «ДОНЕЛЕКТРО», ПП «СПЕЦКОНТАКТ», ТОВ «УКРСПЕЦХІМ», ТОВ ЗАВОД «РЕМКОМУНЕЛЕКТРОТРАНС», ТОВ «ПОЛІМЕРТЕХНОЛОГІЯ», ТОВ «АВАНГАРД МАЙНІНГ», «СОКОЛ-КР», ТОВ «ТД УКРКРАНМАШ», ТОВ «УТК ЛТД», ТОВ «ТБ «СХІД-ЗАПЧАСТИНА», ТОВ «ТД «ЕННРГОСТІЛ», ТОВ «ТД «КАРБОКРІПЛЕННЯ», ТОВ «ДЗПТО», ТОВ «ВФК «ЄВРОРЕСУРС» (надалі - контрагенти) та, відповідно, недостовірність показників податкового обліку з ПДВ, сформованих на підставі спірних господарських операцій.

Позивач не погодившись з винесеним відповідачем податковими повідомленням - рішенням звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності винесеного податковим органом податкового повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пунктів 198.2, 198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 93.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК України).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 ПК України).

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. В даному пункті перелічені обов'язкові реквізити, що мають міститися в податковій накладній.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Пунктом 201.10. ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для формування податкового кредиту по ПДВ платник повинен підтвердити належними та достовірними документами факт придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях та пред'явити оформлені належним чином податкові накладні, складені постачальником з урахуванням сум податку на додану вартість.

Так, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у перевіряємому періоді між позивачем (покупець, замовник) та контрагентами ПК «ДЕЙТА ЕКСПРЕС», ПП «ТЕХБУДАЛЬЯНС», ТОВ «ПГ «УФС» ЗАВОД «ФІЛЬТР», ТОВ «РЕММАРКБУД», ТОВ «ДЕІК», ТОВ «ДОНЕЛЕКТРО», ПП «СПЕЦКОНТАКТ», ТОВ «УКРСПЕЦХІМ», ТОВ ЗАВОД «РЕМКОМУНЕЛЕКТРОТРАНС», ТОВ «ПОЛІМЕРТЕХНОЛОГІЯ», ТОВ «АВАНГАРД МАЙНІНГ», «СОКОЛ-КР», ТОВ «ТД УКРКРАНМАШ», ТОВ «УТК ЛТД», ТОВ «ТБ «СХІД-ЗАПЧАСТИНА», ТОВ «ТД «ЕННРГОСТІЛ», ТОВ «ТД «КАРБОКРІПЛЕННЯ», ТОВ «ДЗПТО», ТОВ «ВФК «ЄВРОРЕСУРС» (продавці, виконавці) були укладені договори поставки товарів та надання послуг.

На підтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій з вказаними контрагентами ПРАТ «ЦГЗК» надано договори поставки товарів/надання послуг, податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт, рахунки-фактури та банківські платіжні документи і виписки, та інші документи, які, в свою чергу, на думку суду, підтверджують факт отримання позивачем від контрагентів поставленого товару (робіт, послуг) та їх оплати з урахуванням ПДВ, оборотно-сальдових відомостей по рахунках бухгалтерського обліку, що підтверджує рух активів та зміну майнового стану.

Всі документи надавалися позивачем під час проведення податковим органом позапланової виїзної документальної перевірки ПРАТ «ЦГЗК», оформленої актом Акт від 31.07.2017 №83/28-01-46-15/00190977, проте, не були взяті до уваги відповідачем як документальне підтвердження реальності взаємовідносин з контрагентами з посиланням на встановлення відсутності факту реального вчинення господарських операцій.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов’язаних з визначенням об’єктів оподаткування та/або податкових зобов’язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Факт здійснення позивачем господарських операцій підтверджується дослідженими судом першої інстанції відповідними первинними документами, наявними в матеріалах справи які містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені для оформлення первинних документів: назву товару, його вартісне вираження, одиницю виміру, місце та дату складання, підписи уповноважених осіб та які були в наявності у відповідача під час проведення перевірки та досліджувалися ним, що ним не заперечується.

Документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є документами первинного обліку.

Податкові накладні, на підставі яких сформовано податковий кредит по податковим деклараціям за перевіряємий період, були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних/отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, наявні та описані в Акті перевірки.

На момент здійснення фінансово - господарських операцій між ПРАТ «ЦГЗК» та його контрагентами, останні були та є зареєстрованими в установленому законом порядку, платниками ПДВ, відповідні відомості щодо них містяться в Єдиному державному реєстрі підприємств, організацій та установ; у Реєстрі платників податку на додану вартість на сайті Державної фіскальної служби України.

Таким чином, вказані докази підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що документи, які підтверджують прийом-передачу матеріальних цінностей, прийом-передачу обладнання, товарно-транспортні накладні, сертифікати якості, графіки проведення ремонтів, дефектні відомості, письмові дозволи, отримання нарядів, за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт виконання робіт/отримання товарів, послуг, оскільки вони носять інформаційний характер та містять виключно інформацію стосовно визначених в них напрямків і не є первинними документами.

Крім того, як вбачається в акті перевірки, податковий орган посилається на порушення податкового законодавства контрагентами позивача по ланцюгу постачання.

Водночас, відповідачем не наведено доводів та не подано доказів, які безспірно б підтверджували недобросовісність саме позивача, як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності названих постачальників.

Тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що податкова інформація щодо контрагентів позивача, на підставі якої встановлено допущені останніми порушення, не є підставою для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки невиконання свого зобов'язання однією із сторін господарських відносин не може вважатись підтвердженням наявності мети ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди іншою стороною.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, а тому платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Окрім того, в силу закону наявна у податкового органу інформація щодо допущення порушень контрагентами позивача, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, позаяк така інформація не має преюдиціального значення та не є документами, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Крім того, судом встановлено реальне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями належно оформлених, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинних документів.

При вирішенні справи судом також враховано і правосуб'єктність сторін на час укладення спірних правочинів, зокрема, контрагенти позивача на момент укладення договорів та оформлення податкових накладних були належними учасниками цивільних та господарських правовідносин.

Також суд зазначає, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі ж якщо контрагентами були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Крім цього, судом першої інстанції також обґрунтовано було звернуто увагу, що перевірка відповідно до наказу від 06.07.2017 №1489 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПРАТ «ЦГЗК», зазначено провести документальну позапланову виїзну перевірку ПРАТ «ЦГЗК» з питання дотримання вимог податкового законодавства України при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість по задекларованим фінансово-господарським операціям по взаємовідносинам з певним колом контрагентів та за визначені періоди з жовтня 2014 по травень 2015 років.

Однак, згідно з податковим повідомленням-рішенням від 16.08.2017 року № позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування за період жовтень 2014 року - вересень 2015, що свідчить про вихід відповідача за межі предмету перевірки та за межі перевіряємого періоду.

Також, судом першої інстанції вірно зазначено про невідповідність запиту від 25.04.2017 №23092/10/28-01-54-02 «Про надання документів з питань підтвердження взаємовідносин», який було направлено позивачу вимогам Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби – залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 р. – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.М. Дадим