Справа № 826/158/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
УХВАЛА

10 жовтня 2018 року Справа № 826/158/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Епель О.В., суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г. у м. Києві, перевіривши заяву Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про усунення недоліків апеляційної скарги у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2018 року позов було задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, яку ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року залишено без руху через несплату судового збору та надано апелянту строк на усунення недоліків його апеляційної скарги.

Апелянтом подано заяву про усунення недоліків, в якій він просить продовжити йому строк виконання вказаної ухвали суду або відстрочити сплату судового збору до вирішення справи по суті.

Перевіривши зазначену заяву, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати і єдиною визначальною підставою для правильного вирішення цього питання є майновий стан сторони.

Разом з тим, слід враховувати, що важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами, які в даному випадку апелянтом не надані.

При цьому, додана ним копія службового листа таким доказом не є.

Більш того, статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік осіб, яким може бути відстрочено судом сплату судового збору, та певні категорії спорів (щодо захисту соціальних, трудових, сімейних, житлових прав і відшкодування шкоди здоров'ю). Органи ДФС України та спори в галузі податкових правовідносин до вказаного переліку не входять.

Отже, для відстрочення сплати судового збору повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Отже, в даному випадку відсутні правові підстави для відстрочення апелянту сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, а тому заява апелянта в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

У ч. 1, 3, 6 ст. 121 КАС України закріплено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи за ініціативою суду.

Про продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк.

Таким чином, законодавством регламентовано процесуальні гарантії доступу до правосуддя і забезпечення практичної можливості їх реалізації покладено на суд.

При цьому, у рішенні від 04.12.1995 р. по справі «Беллет проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про усунення недоліків в частині продовження строку на виконання ухвали суду підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 118, 121, 133, 298, ч. 2 ст. 321, ч. 2 ст. 325, ст.ст. 328-331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про усунення недоліків - задовольнити частково.

Продовжити апелянту строк для усунення недоліків його апеляційної скарги на десять днів з дня закінчення строку, встановленого ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року.

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби України у м. Києві у відстроченні сплати судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач

Судді: