Справа № 396/262/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

16 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 396/262/18
(суддя Петренко О.С. м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючий суддя Чередниченко В.Є. (доповідач),

судді: Іванов С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі №396/262/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, згідно з яким, просить:

- визнати протиправними дії щодо відмови УПФУ в Новоукраїнському районі зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи на посаді медичної сестри санаторію "Росія" Одеської обласної ради по управлінню курортами профспілок з 19.02.1979р. по 07.12.1979р. (9 місяців 19 днів) та на посаді головного лікаря санаторію "Гусарське Урочище" Новоукраїнського району з 01.12.1987р. по 22.04.1992р. (4 роки 4 місяці 22 дні) до спеціального медичного стажу, який дає право на виплату грошової допомоги при виході на пенсію за віком, відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування";

- зобов'язати УПФУ в Новоукраїнському районі зарахувати періоди роботи в санаторії "Росія" Одеської обласної ради по управлінню курортами профспілок з 19.02.1979р. по 07.12.1979р.(9 місяців 19 днів) та на посаді головного лікаря санаторію "Гусарське Урочище" Новоукраїнського району з 01.12.1987р. по 22.04.1992р. (4 роки 4 місяці 22 дні) до спеціального медичного стажу, який дає право на виплату грошової допомоги при виході на пенсію за вислугу років, а також підлягає включенню до спеціального стажу для вирішення питання про призначення грошової допомоги при виході на пенсію за віком.

Позов обгрунтовано тим, що відповідач своїм рішенням від 31.10.2017 року (протокол №92) протиправно відмовив позивачу у призначенні грошової допомоги, не зарахувавши до спеціального стажу періоди роботи на посаді медичної сестри санаторію "Росія" Одеської обласної ради по управлінню курортами профспілок на посаді головного лікаря санаторію "Гусарське Урочище" Новоукраїнського району, оскільки Постанова КМУ №909 від 04.11.1993 року не містить будь-яких конкретних вимог щодо організаційно-правової форми закладів та їх підпорядкованості.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що ані Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, ані Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ані Закон України "Про пенсійне забезпечення" не містять такої вимоги для призначення грошової допомоги при виході на пенсію за віком як наявність підтверджуючих документів щодо форми власності підприємства на час роботи позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати затверджений Постановою КМУ від 23.11.2011 року №1191 визначає право на виплату грошової допомоги шляхом зарахування періодів роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 31.07.2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі з заявою про призначення та виплату йому грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, згідно з п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (а.с.45).

Комісія з питань призначення та виплати пенсії Управління ПФУ, рішенням від 31.10.2017 року (протокол №92) відмовила позивачу в призначені грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, не зарахувавши до його спеціального стажу періоди роботи:

- з 19.02.1979р. по 07.12.1979р. (9 місяців 19 днів) - на посаді медичної сестри санаторію "Росія" Одеської обласної ради по управлінню курортами профспілок;

- з 01.12.1987р. по 22.04.1992р. (4 роки 4 місяці 22 дні) - на посаді головного лікаря санаторію "Гусарське урочище", в зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів щодо форми власності підприємства (а.с.5).

Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у призначені грошової допомоги в розмірі 10 пенсій є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1191 (далі - Порядок №1191), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Відповідно до пункту 7 вищезазначеного Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Тобто, Порядком №1191 встановлено таку умову до закладів та установ, періоди роботи на яких зараховується до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, як належність цих закладів, установ до державної та комунальної форми власності. При цьому, вичерпний перелік таких закладів і установ затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 31.10.2017 року прийнято рішення у формі протоколу №92, яким позивачу відмовлено у призначені грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, до його спеціального стажу не зараховано періоди роботи:

- з 19.02.1979р. по 07.12.1979р. ( 9 місяців 19 днів) - на посаді медичної сестри санаторію "Росія" Одеської обласної ради по управлінню курортами профспілок;

- з 01.12.1987р. по 22.04.1992р. (4 роки 4 місяці 22 дні) - на посаді головного лікаря санаторію "Гусарське урочище", в зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів щодо форми власності підприємства (а.с.66). Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було направлено запити до ТОВ санаторій "Гусарське Урочище" щодо отримання інформації відносно форми власності зазначеного санаторію (а.с.53,54,56,57).

24.10.2017 року на адресу відповідача надійшла довідка в який зазначено про те, що в період роботи позивача ТОВ санаторій "Гусарське Урочище", зазначений заклад перебував в державній власності (а.с.55).

При цьому, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів направлення ним запитів до санаторію "Росія" Одеської обласної ради для отримання інформації щодо форми власності зазначеного санаторію.

Як вбачається з рішення прийнятого відповідачем у формі протоколу №92 від 31.10.2017 року, відповідач відмовляючи позивачу у призначенні грошової допомоги в розмірі 10 пенсій у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів щодо форми власності ТОВ санаторій "Гусарське Урочище" та санаторію "Росія" Одеської обласної ради не надав оцінку довідці ТОВ санаторій "Гусарське Урочище", яку було отримано відповідачем 24.10.2017 року, а по санаторію "Росія" Одеської обласної ради взагалі не встановлював його форму власності.

Тобто, враховуючи те, що відповідач приймаючи вищезазначене рішення не надав оцінку усім обставинам, які мають значення для призначення позивачу грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що зазначене рішення є протиправним та необгрунтованим.

Враховуючи те, що спір фактично зводиться до незгоди позивача з діями щодо відмови йому у призначенні грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, при цьому зазначена відмова фактично викладена у рішенні оформленому протоколом №92 від 31.10.2017 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визнати його протиправним та скасувати.

У відповідності до положень статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З системного аналізу положень ст. 2 КАС України, а також ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, та ст.8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, вбачається, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Оскільки звернення позивача про призначення грошової допомоги в розмірі 10 пенсій відповідач належним чином не розглянув, тому що у своєму рішенні у формі протоколу №92 від 31.10.2017 року не надав оцінку довідці ТОВ санаторій "Гусарське Урочище", яку було отримано відповідачем 24.10.2017 року, а по санаторію "Росія" Одеської обласної ради взагалі не встановив його форму власності, при цьому суд наділений повноваженнями виключно надавати правову оцінку тим висновками, які зроблені Пенсійним органом, як суб'єктом владних повноважень наділеним повноваженнями на вирішення питання щодо призначення чи відмови у призначення пенсії (допомоги), суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність зобов'язання відповідача повторно розглянути звернення позивача та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі №396/262/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення засідання комісії з питань призначення та виплати пенсії Управління ПФУ від 31.10.2017 року у формі протоколу №92, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначені грошової допомоги в розмірі 10 пенсій.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.07.2017 року про призначення та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко