Справа № 1240/2294/18
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2294/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петросян К.Є.,

при секретарі судового засідання - Грищенко М.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, визнання неправомірним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області, управління соціального захисту населення Станично - Луганської районної державної адміністрації Луганської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо відмови у обчисленні та виплаті позивачу компенсації, у зв'язку з порушенням строків її виплати з квітня 2016 року по квітень 2018 року;

-зобов'язати відповідача 1 призначити, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в період з квітня 2016 року по квітень 2018 року позивачу;

- визнати неправомірним та скасувати рішення №68 від 26.01.2018, винесене відповідачем 2 відносно позивача щодо скасування довідки тимчасово переміщеної особи.

Ухвалою суду від 02.08.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області, управління соціального захисту населення Станично - Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення, - залишено без руху.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 постановлено подальший розгляд даної адміністративної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 жовтня 2018 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою. Згідно рішення суду по справі № 408/3584/17-а, яке набуло чинності 06.02.2018 визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України Станично-Луганському районі Луганської області щодо відмови у виплаті пенсії позивачу, зобов'язано управління Пенсійного фонду України Станично-Луганському районі Луганської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та сплатити виниклу заборгованість.

Через портал ПФУ 11.01.2018 позивачем подано скаргу, як обов'язкове адміністративне оскарження перед зверненням до суду, з вимогою у добровільному порядку обчислити та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з суми пенсії, за період з квітня 2016 по квітень 2018 року заборгованості включно з урахуванням суми перерахованої пенсії з жовтня 2017 року.

23.07.18 позивачем отримано відповідь, де посилаючись на Постанови КМУ, у добровільному порядку у компенсації втрати частини доходів з суми пенсії з квітня 2016 року по квітень 2018 року відмовлено. З відповіді позивач дізнався про скасування дії довідки ВПО на підставі рішення від 6.01.2018 № 68.

Зазначив, що на підставі того, що довідку внутрішньо переміщеної особи було скасовано, УПФУ у Станично-Луганському районі Луганської області неправомірно припинило виплату пенсії в липні 2018 року та відмовляється сплачувати компенсацію.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та дискримінаційними.

Відповідач 1 - УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області позов не визнав, подав 04.09.2018 та 06.09.2018 через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю, з огляду на наступне.

Позивач знаходився на обліку в Слов'янському ОУПФУ Донецької області до лютого 2016 року. ОСОБА_1 звернувся до управління, як внутрішньо переміщена особа та надав заяву від 21.02.2017 на переведення пенсійної справи зі Слов'янського ОУПФУ Донецької області, макет електронної пенсійної справи позивача отримано управлінням 01.06.2017

ОСОБА_1 взято на облік до управління за розпорядженням № 91767 від 14.04.2017.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 знаходився на обліку в Слов'янському ОУПФУ Донецької області до лютого 2016, до відповідача позивач звернувся тільки 21.02.2017, тобто весь цей час позивач мав право мирно володіти своїм майном - пенсією, але на території України до Пенсійного фонду України не звертався, дій які б надавали йому право користуватися та володіти своїм майном не вчиняв.

Таким чином, на думку відповідача, вини управління в невиплаті пенсії позивачу до моменту звернення з заявою до управління не має.

05.12.2017 управлінням було отримано рішення Біловодського районного суду по справі № 408/3584/17-а щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1, починаючи з 14.04.2017 року та зобов'язання управління звернути постанову у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. Рішення Біловодського районного суду управлінням виконано, про що свідчить розпорядження управління № 807822 від 06.12.2017.

Управлінням 22.02.2018 отримано постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 якою апеляційну скаргу управління задоволено частково. Постанова Біловодського районного суду змінена, доповнена абзацом шостим наступного змісту : «у задоволені позовних вимог в іншій частині - відмовити». Постанова Біловодського району в частині зобов'язань щодо пенсійних виплат ОСОБА_1 залишена без змін. Вимоги постанови суду управлінням виконані за розпорядженням № 807822 від 22.08.2018. Заборгованість за період з березня 2016 року по лютий 2018 року виплачена позивачу у березні поточного року. В подальшому виплати пенсії позивачу нараховувались та виплачувались згідно графіку виплати пенсії.

Оскільки виплати ОСОБА_2 проводяться за рішенням суду, після опрацювання означеного списку управлінням винесено розпорядження № 807822 від 27.07.2018 про продовження виплати.

Таким чином, виконуючи вимоги постанов Біловодського районного суду та Донецького апеляційного адміністративного суду управління своєчасно приймало рішення про нарахування та виплату пенсії.?

Від позивача 11.07.2018 надійшла скарга, якою запропоновано управлінню у добровільному порядку обчислити та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частині доходів з суми пенсії за період з квітня 2016 року по квітень 2018 року включно, у добровільному порядку остаточно виконати рішення суду та поновити виплату пенсії з липня 2018 року та подати звіт до суду про виконання рішення.

ОСОБА_1 тривалий час знаходиться на території не підконтрольній державній владі України, довідка ВПО скасована (рішення додається). Управління повідомило ОСОБА_1 про виконання рішення суду та запрошено особисто звернутися до управління для з'ясування питання поновлення пенсії. Позивач із заявою про поновлення виплати пенсії та необхідними документами, які б дозволили спростувати обставини, які стали підставою для зупинення виплати пенсії до управління не з'явився, фактично не вчинив необхідні дії для реалізації права на отримання пенсії.

Також, на думку відповідача позивач пропустив шестимісячний строк на звернення до адміністративного суду, оскільки про своє порушене право повинен був дізнаватися 26 числа кожного місяця, за який йому не було виплачено пенсію з квітня 2017 року (т.1 а.с.46-50, 143-147).

На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач 2 - управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області позов не визнав, подав 29.08.2018 через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити повністю, з огляду на наступне (т.1 а.с.33-35).

ОСОБА_1 отримав довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 20.02.2017.

26.12.2017 від УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області було отримано список для здійснення контролю для розгляду комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Згідно п.9 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою КМУ № 365 від 08.06.2016 управлінням було здійснено перевірку гр.ОСОБА_1, він був відсутній за адресою фактичного проживання, зі слів власниці будинку з'ясовано, що позивач не проживає за даною адресою. Управлінням було зроблено запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Комісія, яка утворена Станично-Луганською районною військово-цивільною адміністрацією на підставі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та на підставі заяви власниці будинку прийняла рішення відмовити у призначенні у соціальних виплат у вигляді пенсії

Тому просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області (т.1 а.с.7-8, 166).

Згідно з довідкою від 20.02.2017 № позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу, фактичним місцем проживання/перебування є: вул. Шевченко, 200, смт.Станиця - Луганська, Луганська область (т. 1 а.с.7).

До лютого 2016 року позивач знаходився на обліку в Слов'янському ОУПФУ Донецької області. 21.02.2017 ОСОБА_1 звернувся із заявою до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області про переведення пенсійної справи зі Слов'янського ОУПФУ Донецької області за новим місцем перебування.

З 14.04.2017 ОСОБА_1 взято на облік до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області відповідно до розпорядження № 91767.

На підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 02.03.2017 № 35 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні соціальної виплати у вигляді пенсії відповідно до пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання, перебування, затвердженого постановою КМУ № 365 від 08.06.2016.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся із позовною заявою до Біловодського районного суду.

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 16.11.2017, яка набрала законної сили 06.02.2018, з урахуванням додаткового рішення від 27.12.2017 у справі №408/3584/17-а, зокрема, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії починаючи з 14 квітня 2017 року та сплатити заборгованість з виплати пенсії за період з дати припинення її виплати за попереднім місцем перебування на обліку до дати прийняття його на облік відповідачем - 14 квітня 2017 року (т.1 а.с.23-28, 219- 220).

Відповідно до матеріалів справи, УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області 05.12.2017 було отримано рішення Біловодського районного суду від 16.11.2017 у справі №408/3584/17-а та розпорядженням від 06.12.2017 № 807822 виконано дане рішення в межах суми платежу за один місяць, допущеного до негайного виконання (т.1 а.с. 77, 79).

З набранням законної сили рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 16.11.2017 у справі №408/3584/17-а, відповідачем 1 рішення виконано у повному обсязі та у квітні 2018 року ОСОБА_1 виплачена заборгованість за період з березня 2016 року по лютий 2018 року, що не заперечується сторонами.

11.07.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області зі скаргою, відповідно до якої просив у добровільному порядку обчислити та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів з суми пенсії за період з квітня 2016 року по квітень 2018 року (т.1 а.с.9).

Листом від 26.07.2018 № ВЕБ-12325-Ф-С-18-015070 УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області на скаргу (заяву) ОСОБА_1 від 11.07.2018 повідомлено, що відповідачем виконано постанову Біловодського районного суду Луганської області, про що направлено звіт управління до суду про виконання постанови суду. Одночасно позивачу повідомлено про скасування дії довідки ВПО на підставі рішення (розпорядження) управління соціального захисту населення Станично-Луганської райдержадміністрації від 26.01.2018 № 68 та запропоновано звернутися до управління особисто для з'ясування питання продовження виплати пенсії (т.2 а.с.29-30).

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області щодо відмови у обчисленні та виплаті позивачу компенсації, у зв'язку з порушенням строків її виплати з квітня 2016 року по квітень 2018 року та відповідно зобов'язання призначити, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в період з квітня 2016 року по квітень 2018 року, суд виходить з наступного.

Згідно статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III (далі Закон № 2050) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 4 Закону №2050 та п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 7 Закону №2050 відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Аналізуючи вказані норми права, суд дійшов до висновку про те, що позивач набуває права звернення до суду з такими вимогами лише після отримання відмови відповідача у виплаті йому компенсації.

Судом становлено, що 11.07.2018 позивач звернувся до відповідача 1 із скаргою щодо обчислення та виплати йому компенсації втрати частини доходів з суми пенсії за період з квітня 2016 року по квітень 2018 року (т.1 а.с.9).

Листом від 26.07.2018 № ВЕБ-12325-Ф-С-18-015070 УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області на скаргу (заяву) ОСОБА_1 від 11.07.2018 повідомлено про виконання рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16.11.2017 у справі №408/3584/17-а та запрошено останнього до УПФУ для з'ясування питання про поновлення пенсії.

Тобто, питання щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з суми пенсії або щодо відмови від виплати компенсації відповідачем не вирішувалось взагалі.

Будь-яких доказів на підтвердження розгляду відповідачем 1 вимог позивача щодо виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з суми пенсії за період з квітня 2016 року по квітень 2018 року включно, УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області суду не надано.

Тобто, УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області за заявою (скаргою) позивача від 11.07.2018 не прийнято жодного рішення, а отже, заява (скарга) позивача не розглянута по суті, чим порушено право ОСОБА_1 на розгляд його заяви (скарги).

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача 1 призначити, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в період з квітня 2016 року по квітень 2018 року є такими, що заявлені передчасно, оскільки відсутня відмова відповідача у виплаті компенсації як визначено статтею 7 Закону № 2050, а тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку має місце бездіяльність пенсійного органу щодо не розгляду заяви (скарги) позивача про обчислення та виплату останньому компенсації втрати частини доходів з суми пенсії за період з квітня 2016 року по квітень 2018 року. При цьому, суд не може підміняти собою орган владних повноважень щодо питань, які належать до його компетенції.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо не розгляду заяви (скарги) ОСОБА_1 від 11.07.2018 року про обчислення та виплату компенсації втрати частини доходів з суми пенсії за період з квітня 2016 року по квітень 2018 року та з урахуванням частини другої статті 9 КАС України вийти за межі заявлених позовних вимог, обравши спосіб захисту шляхом зобов'язання відповідача 1 розглянути заяву (скаргу) ОСОБА_1 від 11.07.2018 про обчислення та виплату компенсації втрати частини доходів з суми пенсії за період з квітня 2016 року по квітень 2018 року та прийняти вмотивоване рішення згідно чинного законодавства.

Щодо вимог позивача про визнання неправомірним та скасування рішення управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 26.01.2018 № 68 про скасування дії довідки ВПО, суд зазначає наступне.

Як вбачається з відзиву УСЗН Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, 26.12.2017 від УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області було отримано список для здійснення контролю для розгляду комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

16.01.2018 соціальним інспектором складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за № 352, в якому зазначено, що зі слів власника будинку ОСОБА_1 не проживає за вказаною адресою (т.1 а.с.37-38).

Відповідно до протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 25.01.2018 № 132 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні (відновленні) соціальної виплати у вигляді пенсії (т.1 а.с.39-42).

Рішенням (розпорядженням) від 26.01.2018 № 68 скасовано дію довідки ВПО ОСОБА_4 від 20.02.2017 № (т.1 а.с.43).

Оскільки виплати ОСОБА_1 проводилися за рішенням Біловодського районного суду у справі № 408/3584/17-а, УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області продовжено виплату розпорядженням від 27.07.2018 № 807822.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого відповідачем 2 рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII) закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1 Закону 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення, здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи (частина третя статті 7 Закону № 1706-VII).

Статтею 14 Закону № 1706-VII передбачено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Зазначений Закон є чинним, вказані положення Закону № 1706-VII неконституційними не визнавались.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала за відомо недостові рні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення (абзац сьомий частини першої статті 12 Закону № 1706-VII).

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 заява про взяття на облік повинна містити таку інформацію про заявника, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання.

Як фактичне місце проживання/перебування не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають.

Пунктом 7-1 Порядку № 509 визначено, що у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Матеріалами справи встановлено, що підставою для винесення оскаржуваного рішення (розпорядження) від 26.01.2018 № 68 про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 є акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 16.01.2018, яким не підтверджено фактичне проживання внутрішньо-переміщеної особи за вказаною у заяві адресою. Також, матеріали справи містять заяву гр.ОСОБА_5 (господарки будинку) про не проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою (т.1 а.с.37-38).

Згідно відзиву відповідача 2 зазначений акт складено на підставі пункту 9 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 № 365, оскільки 26.12.2017 від УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області було отримано список для здійснення контролю для розгляду комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

На підставі акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яким не підтверджено фактичне проживання позивача за вказаною у заяві адресою, протоколом засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 25.01.2018 № 132 відповідно до пункту 2 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування ОСОБА_1 відмовлено у призначенні (відновленні) соціальних виплат у вигляді пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до пункту 9-1 Постанови Кабінету Мінсітрів України від 8 червня 2016 р. № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", у разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та надає внутрішньо переміщеній особі письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Крім того, відповідно до пункту 7 Постанови КМУ № 365, у разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з'явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Разом з тим, суд зауважує, що постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 29.06.2017 у справі № 826/12123/16, яка набрала законної сили, визнано нечинними пункти 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365 та абз. 10 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 р. № 637 .

Отже, скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї суд вважає неправомірним, а відтак прийняте відповідачем 2 рішення (розпорядження) від 26.01.2018 № 68 про скасування дії довідки ВПО ОСОБА_6 від 20.02.2017 № підлягає скасуванню.

Що стосується заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб'єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідачі будуть ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно квитанцій від 12.05.2018 та 30.07.2018 позивачем сплачено судовий збір у сумі 1409,60 грн (т.1 а.с. 3-4).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 704,80 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, визнання неправомірним та скасування рішення,- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо не розгляду заяви (скарги) ОСОБА_1 від 11.07.2018 про обчислення та виплату компенсації втрати частини доходів з суми пенсії за період з квітня 2016 року по квітень 2018 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області розглянути заяву (скаргу) ОСОБА_1 від 11.07.2018 про обчислення та виплату компенсації втрати частини доходів з суми пенсії за період з квітня 2016 року по квітень 2018 року та прийняти вмотивоване рішення.

Визнати незаконним та скасувати рішення (розпорядження) управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 26.01.2018 № 68 щодо скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 20.02.2017 № .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (вул. 1 Травня, 20, смт.Станиця Луганська, Станично-Луганский район, Луганська область, 93600, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 17 жовтня 2018 року.

Суддя К.Є. Петросян