Справа № 135/769/18
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/769/18
Провадження № 2-а/135/25/18
РІШЕННЯ

іменем України

03.10.2018 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №533852 від 29.05.2018 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. Вказав, що в оскаржуваній постанові інспектор Шапакідзе Б.П. зазначив, що 29.05.2018 року о 21 год. 15 хв. він керував автомобілем «Пежо Експерт», номерний знак НОМЕР_1, на автошляху М07 Київ-Ковель-Ягодин 487 км на дорозі, яка має більше як дві смуги руху в одному напрямку рухався у крайній лівій смузі при вільній правій не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, розворот, випередження, чим порушив п.11.5. ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Позивач вказав, що виконуючи вимоги правил дорожнього руху він завчасно, за 150 м, перестроївся в крайню ліву смугу руху оскільки, мав намір здійснити поворот ліворуч та зупинитися на АЗС для заправлення свого автомобіля. Інспектор патрульної служби притягнув його до адміністративної відповідальності за діяння, яке повністю відповідає вимогам ПДР, а тому є правомірним і не містить складу порушення. Оскільки жодного правопорушення він не вчиняв, то притягнення його інспектором патрульної служби до адміністративної відповідальності суперечить вимогам ч.1 ст.8 КУпАП. Також, при розгляді даної адміністративної справи інспектором патрульної поліції були порушені процесуальні норми, зокрема, під час розгляду справи інспектор не склав протокол, а відразу виніс постанову. Відповідач не мав права притягати його до адміністративної відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин справи. Тому просив суд постанову у справі про адміністративне правопорушення скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що при зупинці інспектором його автомобіля він заперечував проти вчинення правопорушення, писав письмові пояснення по справі, в яких виклав свої заперечення. Копію постанови йому не дали на місці зупинки, прислали по пошті. Протокол по справі не складали. Із ним в автомобілі були свідки.

Відповідач, будучи належно та завчасно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Представником Департаменту патрульної поліції подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого повідомили, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. 29.05.2018 року о 21 год. 15 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Пежо Експерт», номерний знак НОМЕР_1, рухався крайньою лівою смугою не маючи наміру робити поворот ліворуч чи розворот при тому, що дві крайні смуги були вільними, чим порушив вимоги п.11.5 ПДР, що є порушенням ч.2 ст.122 КУпАП. Порушник не надав ніяких пояснень, тобто він визнав дане порушення, що підтверджується відеозаписом з місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, що був записаний на відео реєстратор поліцейського ОСОБА_3. ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності , постанову було оголошено порушнику негайно, копію постанови ОСОБА_2 отримувати відмовився. Тому вважають постанову правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши покази свідків, матеріали справи, відеозапис із нагрудної камери інспектора, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідачем не надано суду жодних документів, окрім відеозапису із нагрудної камери інспектора, в звязку з чим, справу розглянуто на підставі наявних у ній матеріалів.

Позивачем надано копію оскаржуваної постанови серії АР №533852 від 29.05.2018 року, згідно якої зазначено, що 29.05.2018 року о 21 год. 15 хв. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Пежо Експерт», номерний знак НОМЕР_1, рухався крайньою лівою смугою не маючи наміру робити поворот ліворуч чи розворот при тому, що дві крайні смуги були вільними, чим порушив вимоги п.11.5 ПДР, що є порушенням ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доказів, вказаних у ст. 251 КУпАП, які надані суду по даній адміністративній справі та які б вказували на вчинення ОСОБА_2 правопорушення, немає.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що вони перебували в автомобілі, яким керував ОСОБА_2. Їхали у відрядження за кордон. Вирішили заправитись перед тим як залишити територію України. Заправлялись по таланах, які діють на визначених заправках. Їх автомобіль зайняв крайнє ліве положення на дорозі, щоб розвернутись та виїхати на зустрічну смугу руху, оскільки потрібна їм заправка була на дорозі із зустрічними смугами руху. Проте, перед їх розворотом, приблизно за 60-100 м до місця розвороту, автомобіль було зупинено інспектором поліції. На місці зупинки вони пояснювали йому, що увімкнули покажчик повороту, мали намір розвертатись, тому їхали в крайній лівій смузі руху. ОСОБА_2 писав письмові заперечення на окремому аркуші. Однак їх пояснення не були взяті до уваги, а інспектор почав оформляти документи. В подальшому вони продовжили рух, десь через 60 м розвернулись у визначеному місці проїхали в зустрічному напрямку до заправки, заправились, потім знову розвернулись та попрямували в напрямку виїзду з України.

Відповідно до оглянутого в судовому засіданні відеозапису з місця зупинки транспортного засобу, наданого органом поліції на запит суду, видно, що ОСОБА_2 заперечував проти вчинення правопорушення, про що писав письмове пояснення на окремому аркуші. Свідок ОСОБА_4, що підтверджував ОСОБА_6, вказували, що вони мають заправляти автомобіль на автозаправці, яка розташована на зділянці дороги із зустрічними смугами руху, тому й зайняли крайнє ліве положення для розвороту.

Відтак, вказаним відеозаписом, який повністю узгоджується із показами свідків, повністю спростовано заперечення сторони відповідача про те, що на місці зупинки ОСОБА_2 не оспорював правопорушення та не надав ніяких пояснень. Оскільки пояснення ОСОБА_2 надавав, виклавши їх на окремому аркуші, що чітко зафіксовано на відеозаписі.

Згідно наданих позивачем фото таблиць видно місце розташування АЗС на автодорозі Е373 (М07) , як стверджує позивач, біля місця зупинки автомобіля.

Згідно наданого позивачем фіскального чеку видно, що по карткам було заправлено автомобіль на 50 л дизпалива 29.05.2018 року о 21 год. 46 хв. на АЗС № 16 в Волинській області, с. Вишнів.

За таких обставин суд вважає, такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, твердження позивача, про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було враховано та не вирішено його заперечення проти скоєння ним правопорушення, а саме того, що він не порушував Правил дорожнього руху.

Відповідачем не спростовано доводи позивача про те, що він не порушував Правил дорожнього руху та зайняв крайнє ліве положення на дорозі для здійснення маневру повороту.

Згідно ст. 71 КАСУ обовязок доказування покладається на відповідача субєкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Відповідач заперечень проти позову не подав, доказів, які б спростували вищезазначені доводи позивача, чи вказували б на правомірність рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не навів, тому суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, суд враховує й те, що жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано, хоча судом витребовувались всі матеріали справи про адміністративне правопорушення. А наданий відеозапис лише підтверджує пояснення позивача.

На підставі ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853).

Відповідно до п. 4 Розділу І названої Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства суд дійшов висновку, що працівникам органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 2 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу у визначених законом випадках.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, згідно ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 283 передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Верховним Судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Судом витребовувались докази по справі у відповідача. Однак, встановлено, що на підтвердження факту правопорушення, який викладено у оскаржуваній постанові, відповідачем не було надано жодних доказів.

Аналізуючи вищенаведене, слід зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов'язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Із матеріалів справи, показів свідків, оглянутого відеозапмису вбачається, що позивач не погоджувався із вчиненням правопорушення, копію постанови отримав по пошті.

Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, в разі оспорювання особою допущеного порушення.

Однак, такий протокол відповідачем складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції та ч. 5 ст. 258 КУпАП.

За таких обставин, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не складався, при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано його письмових пояснень, суд приходить до висновку, що було порушено передбачену законом процедуру та порядку винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення. А тому така постанова не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 22 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 6, 77, 79, 241 246, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №533852 від 29.05.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 12 жовтня 2018 року.

Суддя: