Справа № 0440/5438/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 жовтня 2018 р. Справа № 0440/5438/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горбалінського В.В.

при секретарі - Пасічник Т.В.

представник позивача - ОСОБА_1

представник третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою Державного підприємства «Дослідне господарство «Руно» Національної академії аграрних наук України» до Державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3, Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Затишне» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України» про визнання протиправними та скасування рішень і записів,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Дослідне господарство «Руно» Національної академії аграрних наук України» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3, Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Затишне» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України», в якій позивач просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 03.04.2018 року щодо проведення державної реєстрації права постійного користування земельними ділянками за Державним підприємством «Дослідне господарство «Затишне» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України», а саме:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40461172 від 03.04.2018 15:14:15 про право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 648,5163 га, кадастровий номер: :01:001:0176;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40459336 від 03.04.2018 14:36:32 про право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 2767,3883 га, кадастровий номер: :01:001:0177;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40457478 від 03.04.2018 13:49:36 про право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 1579,8057 га, кадастровий номер: :01:001:0178;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40463231 від 03.04.2018 15:56:55 про право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 3508,5574 га, кадастровий номер: :01:001:0179;

2) скасувати записи, внесені державним реєстратором Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 25.07.2017 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а саме:

- номер запису про інше речове право: 25565059 від 25.07.2017 13:43:52 - стосовно об'єкта нерухомого майна реєстраційний номер 20 земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0176;

- номер запису про інше речове право: 25563345 від 25.07.2017 13:56:46 - стосовно об'єкта нерухомого майна реєстраційний номер 220 земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0177;

- номер запису про інше речове право: 25561642 від 25.07.2017 14:08:54 - стосовно об'єкта нерухомого майна реєстраційний номер 10 земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0178;

- номер запису про інше речове право: 25566966 від 25.07.2017 14:21:55 - стосовно об'єкта нерухомого майна реєстраційний номер 20 земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0179.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У ході розгляду справи судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 128861027 від 25.06.2018 року в якості правовстановлюючих документів Державним підприємством «Дослідне господарство «Затишне» Миронівського інституту пшениці ім. В.С.Ремесла ННАН України» до державного реєстратора ОСОБА_3 було подано акт приймання-передачі, серія та номер: б/н, виданий 19.02.2016, видавник: Національна академія агарних наук; статут, серія та номер: б/н, виданий 04.09.2017, видавник: ДП ДГ «Затишне» Миронівського інституту пшениці ім. В.С.Ремесла НААН України»; передавальний акт, серія та номер: б/н, виданий 19.02.2016, видавник: Національна академія аграрних наук України; постанова, серія та номер: 16, виданий 23.12.2015, видавник: Національна академія аграрних наук.

23.12.2015 року постановою Президії Національної академії аграрних наук України (Протокол №16) передано з балансу Державного підприємства «Дослідне господарство «РУНО» Національної академії аграрних наук України» на баланс Державного підприємства «Дослідне господарство «Затишне» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України» земельну ділянку загальною площею 8943,4 га, з них сільськогосподарських угідь 8456,7 га, в тому числі ріллі 7383,6 га та відповідне майно.

19.02.2016 року Президентом Національної академії аграрних наук України ОСОБА_5 затверджено передавальний акт нерухомого майна (будівель та земельних ділянок) Державного підприємства «Дослідне господарство «РУНО» Національної академії аграрних наук України» на баланс Державного підприємства «Дослідне господарство «Затишне» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України».

Позивач з оскаржуваним рішенням не погоджується, оскільки вважає, що вказані документи, які були подані для проведення державної реєстрації, не є правовстановлюючими документами в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1127 від 25.12.2015 року затвердженого Постановою Кабінету міністрів України, оскільки не містять вказівок щодо визнання права постійного користування за ДП «ДГ «Затишне» Миронівського інституту пшениці ім. В.С.Ремесла НААН України» на:

- земельну ділянку загальною площею 648,5163 га, кадастровий номер: :01:001:0176;

- земельну ділянку загальною площею 2767,3883 га, кадастровий номер: :01:001:0177;

- земельну ділянку загальною площею 1579,8057 га, кадастровий номер: :01:001:0178;

- земельну ділянку загальною площею 3508,5574 га, кадастровий номер: :01:001:0179.

Вважаючи, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Однак у контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між його суб'єктами, суд вважає, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, завданням адміністративного судочинства є розгляд і вирішення спорів про поновлення порушених суб'єктивних прав громадян і організацій у сфері публічно - правових відносин.

Положеннями ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкту. У випадку якщо суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого учасника спору, то такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно не може вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень», згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Суд зазначає, що при визначенні предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Таким чином, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками у сфері публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Відтак, саме суть (зміст, характер) спору є визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції.

Сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

За правилами п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Судом встановлено, що спір виник щодо правомірності рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 03.04.2018 року щодо проведення державної реєстрації права постійного користування земельними ділянками за Державним підприємством «Дослідне господарство «Затишне» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України», згідно якого, зареєстровані земельні ділянки, передані у постійне користування Державному підприємству «Дослідне господарство «Затишне» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України» на підставі акту приймання-передачі, серія та номер: б/н, виданий 19.02.2016, видавник: Національна академія агарних наук; статут, серія та номер: б/н, виданий 04.09.2017, видавник: ДП ДГ «Затишне» Миронівського інституту пшениці ім. В.С.Ремесла НААН України»; передавальний акт, серія та номер: б/н, виданий 19.02.2016, видавник: Національна академія аграрних наук України; постанова, серія та номер: 16, виданий 23.12.2015, видавник: Національна академія аграрних наук.

Так, судом встановлено, що позивач у даній справі фактично оспорює правомірність та законність документів (правочинів), які були надані державному реєстратору іншою особою, яка заявила свої права на земельні ділянки, для проведення реєстраційних дій.

Суд зазначає, що позивач, оскаржуючи рішення відповідача, переслідує мету захистити власні речові права, зокрема право користування земельною ділянкою.

Таким чином, виникає спір про право цивільне, і подальше оспорювання речових прав на спірні земельні ділянки не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей встановлювати (визнавати) належність права власності на земельні ділянки.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, спірні у цій справі правовідносини пов'язані з реалізацією прав позивача на спірні земельні ділянки, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір суди мають вирішувати за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі №813/1159/17 (11-638апп18).

Водночас, суд звертає увагу, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. У відповідності до ч.1 ст. 239 цього ж Кодексу, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Зважаючи на характер спірних правовідносин та склад учасників справи, суд приходить висновку, що даний спір носить приватно-правовий характер, не містить ознак публічно-правового спору, тому не може бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства, а підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, відповідно до підсудності, визначеної Господарським процесуальним кодексом України.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. ст. 238, 241, 243, 248, 256, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 0440/5438/18 за позовною заявою Державного підприємства «Дослідне господарство «Руно» Національної академії аграрних наук України» до Державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3, Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Затишне» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України» про визнання протиправними та скасування рішень і записів закрити.

Роз'яснити позивачу, що заявлений спір може розглядатись в порядку господарського судочинства.

Додатково роз'яснити, що повторне звернення тієї ж самої особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження в адміністративній справі, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 11.09.2018 року.

Суддя ОСОБА_7