Справа № 587/1264/18
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 587/1264/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

головуючого судді: Русанової В.Б.

суддів: Присяжнюк О.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання - Патової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора поліції роти № 1 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_1 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 30.07.2018 року, (суддя Дашутін І.В.), по справі № 587/1264/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора поліції роти № 1 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_1

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії інспектора поліції роти №1 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_1 щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 217970 від 03.05.2018 року, незаконними;

- скасувати постанову серії ВР № 217970 від 03.05.2018 року, винесену інспектором поліції роти №1 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.121 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 30.07.2018 року задоволено позов.

Визнано незаконними дії інспектора поліції роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 щодо складання постанови серії ВР № 217970 від 03.05.2018 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Скасовано постанову серії ВР № 217970 від 03.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 в розмірі 340 гривень.

Інспектор поліції роти №1 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_1 (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з'ясуванні обставин справи, не врахуванні доказів, того автомобіль позивача є вантажним, а тому підлягає обов'язковому технічному контролю.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.229, ч.1 ст. 308 КАС України справа розглянута в межах доводів та вимог апеляційної скарги, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 03.05.2018 року інспектором поліції роти №1 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_1 винесено постанову, якою ОСОБА_2 за порушення п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та застосовано штраф в сумі 340 грн.

Згідно постанови від 03.05.2018 року в 12:05 год. ОСОБА_2, керуючи на автодорозі Н - 12 об'їзд м. Суми автомобілем Renault Master, номерний знак НОМЕР_1 який підлягає проходженню обов'язкового технічного контролю, своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р. (а.с.3)

Позивач, не погоджуючись з постановою, оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт порушення, а саме не надано доказів використання позивачем автомобіля як таксі, чи для перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання доходу, а тому зазначений автомобіль не підлягає обов'язковому технічному контролю, а також порушено процедуру розгляду справи, а саме : позбавлено права позивача на правову допомогу, не враховано пояснення позивача, не роз'яснено прав та обов'язків.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 31.3 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р., забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів що підлягають такому контролю).

Відповідно ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Аналогічні положення наведено і в п. 1 Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. N 137.

Відповідач, обґрунтовуючи законність винесення оскаржуваної постанови, зазначає, що автомобіль Renault Master номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач, є вантажним, а тому повинен проходити обов'язковий технічний контроль.

Судом встановлено, що Renault Master номерний знак НОМЕР_1, 1999р. випуску, тип - вантажний, фургон малотоннажний-В, строк експлуатації - більше двох років, повна маса 3,5 т., що підтверджується витягом з карти реєстрації транспортного засобу. (а.с.17)

Отже, колегія суддів зазначає, що транспортний засіб, яким керував позивач, не входить до переліку транспортних засобів, визначених п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», для яких проходження технічного контролю не є обов'язковим, а тому факт порушення позивачем п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 121 КУпАП є доведеним відповідачем належними доказами.

Доводи суду та позивача, що транспортний засіб не використовувався позивачем для перевезення пасажирів та вантажів з метою отримання прибутку є помилковими, оскільки положення ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» стосується лише легкових автомобілів зі строком експлуатації до двох років, проте як автомобіль позивача є вантажним.

Висновки суду першої інстанції щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме не надання можливості позивачу скористатися правовою допомогою, не врахування пояснень позивача, не роз'яснення його прав та обов'язків є помилковими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що інспектором роз'яснено права та обов'язки позивачу, надана можливість надання письмових пояснень, за результатом розгляду клопотання про надання правової допомоги відмовлено у зв'язку з не зазначенням позивачем часу на прибуття адвоката.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

У даному випадку провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч.4 ст. 258 КУпАП.

Натомість, законом не визнана обов'язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Справа про адміністративне правопорушення розглянута, спірна постанова прийнята відповідачем в присутності позивача, який надавав свої пояснення, відповідачем роз'яснені процесуальні права, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Отже, доказів порушення відповідачем процедури винесення постанови про вчинення адміністративного правопорушення судом не встановлено, а тому висновки суду щодо не дотримання відповідачем вимог КУпАП при розгляді справи є необґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів приходить к висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 217970 від 03.05.2018 року є правомірною, прийнята в межах повноважень та у спосіб встановлений законом, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого рішення та надано достовірні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.272, 286, 310, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора поліції роти № 1 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 30.07.2018 по справі № 587/1264/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанову серії ВР № 217970 від 03.05.2018 року, винесену інспектором поліції роти №1 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.121 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк І.М. Ральченко