Справа № 1540/3753/18
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3753/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соколенко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26.03.2018 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені у розмірі 460058,26 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26.03.2018 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені у розмірі 170 грн.

Ухвалою суду від 31.07.2018 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

10 серпня 2018 року за вх. №23206/18 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із:

1) уточненнями до адміністративного позову (з копією для відповідача) товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26.03.2018 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені у розмірі 460058,26 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26.03.2018 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені у розмірі 170 грн.

2) платіжним дорученням №862 від 07.08.2018 року про сплату судового збору у розмірі 6903,43 грн.

У вищевказаних уточненнях позивачем повідомлено про наявність у позивача та відповідача оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви та надано пояснення щодо ціни позову.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 26.03.2018 року Головним управлінням ДФС в Одеській області винесені: податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення вимог ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 460058,26 грн. та податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 року №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами» позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 170 грн.

Як вказує позивач, вищевказані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» від 28.02.2018р. № 373/15-32-14-02/40017905, складеного за результатами документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні операцій за зовнішньоекономічною угодою від 01.03.2017р. № 225/17 року (дата здійснення операції 23.03.2017р.) за період діяльності з 23.03.2017р. по дату закінчення перевірки - 21.02.2018р.

У позовній заяві позивач вказує, що у ході перевірки ГУ ДФС в Одеській області встановлено, що у перевіряємому періоді товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» (скорочено - ТОВ «Д.І.К.») уклало з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет) контракт №225/17 від 01.03.2017р., за умовами якого «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет) є постачальником товару, а TOB «Д.І.К.» покупцем. Станом на 20.09.2018р. за контрактом від 01.03.2017 № 225/17 виникла прострочена дебіторська заборгованість в розмірі 37868,64 доларів США та порушенні строки декларування валютних цінностей.

У зв'язку з чим, як вказує позивач, відповідачем встановлено порушення ТОВ «Д.І.К.» вимог валютного законодавства, зокрема:

- ст.2 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями) в частині не дотримання законодавчо встановлених термінів розрахунків в сумі 37868,64 дол. США за контрактом від 01.03.2017 року №225/17, укладеним з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет);

- прострочена дебіторська заборгованість в сумі 37868,64 дол. США за контрактом від 01.03.2017 року №225/17, укладеним з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет);

- ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами», оскільки не проведено декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.10.2017 року.

Як вказує позивач, на думку ТОВ «Д.І.К.», податкові повідомлення - рішення від 26.03.2018 року №№ , прийняті із порушенням вимог чинного законодавства та підлягають скасуванню у зв'язку з наступним.

Так, з посиланням на фактичні обставини справи щодо укладення та виконання контракту №225/17 від 01.03.2017 року, на ст.2, ч.4, ч.5 ст.6, ч.1 ст.14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», ст.599, ст.601, ст.602 Цивільного кодексу України, ч.3 ст.203 Господарського кодексу України, Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції від 06.09.2001 року № 201, п. 1.11 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 року N136, ТОВ «Д.І.К.» зазначає, що банком ПАТ «Альфа Банк» на підставі взаємозаліку були зняті з контролю операції за контрактом від №225/17 від 01.03.2017р. між ТОВ «Д.І.К.» з нерезидентом та «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет). Позивач зазначає, що припинення зобов'язань за зовнішньоекономічним контрактом № 225/17 від 01.03.2017р. між ТОВ «Д.І.К.» та «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет) у розмірі 37868,64 доларів США було здійснено шляхом заліку зустрічних однорідних вимог за взаємними зобов'язаннями. Як зазначає позивач, вказані вимоги контрагентів є зустрічними, тому що: кожен із зазначених у позові контрагентів матиме заборгованість по відношенню до іншого (кожна із сторін одночасно є як боржником, так і кредитором); вимоги однорідні - грошові; з обох вимог настав термін виконання, встановлений зовнішньоекономічними договорами.

Щодо правомірності здійснення переуступки боргу та заліку зустрічних однорідних вимог то, як вказує позивач, Національний банк України в листах № 18-211/1872-5495 від 23.06.1999 року та № 18-213/326 від 26.01.2001 року висловив позицію, що зняття комерційними банками з контролю експортно-імпортних операцій своїх клієнтів у разі наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не суперечить вимогам Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР.

У цьому контексті, як стверджує позивач, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України у листі від 07.03.2014 № 4122-03/7252-08 зазначено, що при здійсненні операцій із зарахування зустрічних вимог у зовнішньоекономічній діяльності мають дотримуватись такі умови:

- вимоги контрагентів повинні бути зустрічними, тобто кожен із контрагентів повинен мати заборгованість по відношенню до іншого (кожна із сторін одночасно є як боржником, так і кредитором);

- вимоги повинні бути однорідними;

- з обох вимог має настати термін виконання, встановлений зовнішньоекономічним договором або законом (за винятком зобов'язань, за якими не встановлено терміну або термін визначається моментом вимоги).

Окрім того, як зазначає позивач у позовній заяві, ДФС України у листі від 28.11.2014 року за № 7671/6/99-99-12-01-03-15 також не заперечило можливості припинення зобов'язань за експортно-імпортними операціями шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі статті 601 ЦК України.

Отже, як стверджує позивач, зарахування зустрічних однорідних вимог є одним із способів припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша божником, а в іншому зобов'язанні - навпаки. Цивільні та інші норми законодавства не забороняють й часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. При цьому, зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь яким іншим способом.

Крім того, як вказує позивач, перевіркою встановлено порушення вимог п.1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну цінностей, що незаконно знаходяться за її межам», п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» N 15-93 від 19.02.1993 в частині порушення строків декларування валютних цінностей станом на 01.04.2017 року, 01.07.2017 року, 01.10.2017 року.

З посиланням на положення п.1 ст.9, п.2 ст.16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», п.2.7 ст.2 Положення про валютний контроль, затвердженого Постановою Правління НБУ від 08.02.2000 № 49, ТОВ «Д.І.К» вказує, що операції із зарахування зустрічних вимог не передбачають отримання коштів (виручки) на рахунок, а тому у позивача не виникало обов'язку з продажу таких надходжень

Як стверджує позивач, чинним законодавством не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків по зовнішньоекономічним операціям, що не передбачають власне надходження іноземної валюти. Натомість валюта підлягає продажу в разі її надходження на рахунок резидента, що само по собі не є обмеженням для здійснення розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами шляхом зарахування зустрічних грошових вимог, оскільки таке право гарантовано законодавством України. Припинення зобов'язань за зовнішньоекономічним контрактом № 225/17 від 01.03.2017р. відбулось зарахуванням зустрічних однорідних вимог, внаслідок чого дебіторська заборгованість нерезидента в іноземній валюті, у передбачений законодавством спосіб була погашена, тобто відсутня. Валютні цінності, належні ТОВ «Д.І.К.» у вигляді заборгованості в іноземній валюті станом на 01.10.2017 року, за межами України не знаходились і, відповідно, не вимагали декларування згідно зі ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами», у зв'язку із чим підстави для застосування штрафу, на думку позивача, відсутні.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 06.05.2008 року у справі № 21-1518во07, від 17.12.2002 року у справі №2-15/2542-02, від 28.01.2003 року у справі №188/12-2045, від 01.11.2005 року у справі №15/154, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26.03.2018 року № та №.

Ухвалою суду від 15.08.2018 року судом:

- прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" та відкрито провадження у справі за даною позовною заявою;

- вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ч.5 ст.262 КАС України;

- встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

12 вересня 2018 року за вх. №26737/18 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками згідно переліку, наведеному у ньому та доказами надсилання його копії на адресу позивача.

Так, відповідач у відзиві на позовну заяву, посилаючись на фактичні обставини справи, стверджує, що проведений ТОВ «Д.І.К.» залік зустрічних однорідних вимог за взаємними зобов'язаннями на підставі договору про переуступку боргу 21.06.2017 року № 5 та угоди про залік зустрічних однорідних вимог від 02.08.2017 року № 5 з нерезидентом «HASSAN HAMED HEGAZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» (Єгипет) на суму 37868,64 дол. США не відповідає вимогам пп. 1.11 п.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 року №136, оскільки вимоги повинні бути однорідними та випливати із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, а саме з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS», Єгипет.

Окрім цього, щодо посилання позивача відносно того, що ПАТ «Альфа Банк» шляхом взаємозаліку були зняті з контролю операції за контрактами з нерезидентом та посилання на лист банку за вих. №60597 від 16.07.2018 року, відповідач у відзиві вказує, що банком не було повідомлено контролюючий орган про факт зняття з контролю операції резидента на підставі документів про припинення зобов'язань за цією операцією шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами, а лише листом від 06.10.2017 року № 72007-27.3-152917 повідомлено про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Д.І.К.» законодавчо встановлених термінів розрахунків за імпортними операціями.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на положення ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», ст.44 Закону України «Про національний банк України», ст.203, ст.601, ст.602 Цивільного кодексу України, пп.1.11 п.1, пп.3.3 п.3, п.5.8 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136, постанову Національного банку України від 13.12.2016 року №410, відповідач стверджує, що ГУ ДФС в Одеській області правомірно винесені податкові повідомлення - рішення від 26.03.2018 року №, №, а доводи позивача суперечать фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

З огляду на вищезазначене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Станом на 16.10.2018 року інших заяв по суті справи (відповіді на відзив, заперечень) та доказів на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Зважаючи на те, що шістдесятий день припадає на вихідний (неробочий) день, останнім днем для вирішення даної справи, враховуючи приписи ч.1, ч.6 ст.120, ст.258 КАС України, є 16.10.2018 року.

Таким чином, дана адміністративна справа вирішується судом 16.10.2018 року у межах строку, визначеного ст. 258 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, з відзивом відповідача на адміністративний позов та доданими до нього документами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та відзив, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Згідно з п.75.1 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлення від 12.02.2018 №807/14-02, виданого ГУ ДФС в Одеській (а.с.143), наказу ГУ ДФС в Одеській області від 06.02.2018 № 729 (а.с.142) відповідно до інформації, отриманої від ПАТ «АЛЬФА-БАНК» у м. Києві, яка викладена у листі від 06.10.2017 року №72007-27.3-152917 (а.с.141) посадовою особою ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» (скорочено - ТОВ «Д.І.К.») з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічною угодою від 01.03.2017 року № 225/17 (дата здійснення операцій - 23.03.2017 року) за період діяльності з 23.03.2017 року по дату закінчення документальної позапланової виїзної перевірки.

Копію наказу ГУ ДФС в Одеській області вручено 08.12.2017 під розписку представнику товариства за довіреністю Лизій Павлу Васильовичу, якого також ознайомлено з направленням на проведення перевірки та, в присутності якого проведено перевірку. Перевірку проведено з відома директор ТОВ «Д.І.К.» Бандурка О.О.

За результатами вказаної перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області складено акт від 28.02.2018 року №373/15-32-14-02/40017905 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» (код за ЄДРПОУ - 40017905, тел. № НОМЕР_1) валютного законодавства при здійсненні операцій за зовнішньоекономічною угодою від 01.03.2017 року № 225/17 за період діяльності з 23.03.2017 року по 21.02.2018 року» (а.с.19-25, 144-150), яким встановлено порушення:

- ст.2 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями) в частині не дотримання законодавчо встановлених термінів розрахунків в сумі 37868,64 дол.США за контрактом від 01.03.2017 №225/17, укладеним з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет);

- прострочена дебіторська заборгованість в сумі 37868,64 дол.США за контрактом від 01.03.2017 року №225/17, укладеним з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет);

- ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 року № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами» - не проведено декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.01.2018 року.

На підставі вказаних висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 26.03.2018 року № (а.с.27), яким до товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" за порушення ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем: пеня за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та ШС за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 460058,26 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 26.03.2018 року № (а.с.29), яким до товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" за порушення ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами» та на підставі п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем: пеня за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та ШС за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 170 грн.

До вказаних податкових повідомлень-рішень від 26.03.2018 року № та № Головним управлінням ДФС в Одеській області складено розрахунки штрафних санкцій та пені (а.с.28,30).

Не погодившись з висновками податкового органу та прийнятими Головним управлінням ДФС в Одеській області податковими повідомленнями-рішеннями від 26.03.2018 року № та №, позивач оскаржив вказані рішення суб'єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено суму пені та штрафних санкцій базуються на викладених в акті перевірки висновках контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог валютного законодавства.

Вказані висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані наступним.

У п.п.3.1 п.3 акту перевірки «Дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій» зазначається, що проведеною перевіркою таких документів: контракту від 01.03.2017 року №225/17, додаткової угоди №1 від 17.04.2017 року, контракту від 01.02.2017 року №223/17; виписок ПАТ «АЛЬФА-БАНК» у м.Києві, митних декларацій від 10.03.2017 року №500060000/2017/000658, від 14.03.2017 року № 500060000/2017/000917, від 12.04.2017 року №500060000/2017/003405; актів звірок; договору про переуступку боргу від 21.06.2017 року №5; угоди про залік зустрічних однорідних вимог від 02.08.2017 року №5; регістрів бухгалтерського обліку за субрахунком 632 за 2017 рік, листа ПАТ «АЛЬФА-БАНК» у м.Києві від 06.10.2017 року № 72007-27.3-152917, встановлено порушення вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій (лист ПАТ «АЛЬФА-БАНК» у м.Києві від 06.10.2017 року № 72007-27.3-152917), а саме: ТОВ «Д.І.К.» (Покупець) укладено Контракт від 01.03.2017 року № 225/17 з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» щодо поставки товару згідно специфікацій, які є невід'ємною частиною даного контракту. Згідно вказаного договору: поставка товару здійснюється партіями, кількість кожної якої узгоджується сторонами та визначається у замовленні, що надається покупцем; загальна сума контракту дорівнює загальній сумі вартості товару, що постачається на умовах даного контракту, та становить 500000 дол.США; валюта платежу - долар США; оплата товару здійснюється шляхом переказу грошових коштів за банківськими реквізитами постачальника, наведеними у контракті та/або інвойсі; контракт укладено строком на один рік, який набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Згідно Додаткової угоди №1 від 17.04.2017 року до Контракту від 01.03.2017 року № 225/17 сторони домовилися про наступне: у випадку не поставки товару, продавець зобов'язується повернути перераховані йому грошові кошти на протязі 90 днів з моменту оплати.

На виконання умов зазначеного контракту ТОВ «Д.І.К.» здійснено попередню оплату на користь нерезидента «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» (постачальник, Єгипет) з поточного рахунку №0401, відкритого в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» у м.Києві, на суму 61002,24 дол.США, а саме: 23.03.2017 року - 61002,24 дол. США (законодавчо встановлений граничний термін - 19.09.2017 року).

В акті перевірки зазначено, що товар (апельсини - 805102000) надійшов на митну територію України без порушення законодавчо встановлених граничних термінів за митною декларацією (МД), оформленою в режимі «ІМ 40 ДЕ»: №500060000/2017/003405 від 12.04.2017 року на суму 23133,60 дол.США. Надходження товару або повернення грошових коштів у сумі 37868,64 дол. США за контрактом від 01.03.2017 № 225/17 від нерезидента «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» у перевіряємому періоді не відбувалося.

Таким чином, як вказано в акті перевірки, станом на 20.09.2017 року за контрактом від 01.03.2017 № 225/17 рахується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 37868,64 дол. США.

01.02.2017 року між ТОВ «Д.І.К.» та компанією «HASSAN HAMED HEGAZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» укладено контракт №223/17 з ідентичними умовами, що визначені контрактом №225/17.

Згідно наданого акту звірки взаєморозрахунків, укладеного між ТОВ «Д.І.К.» та «HASSAN HAMED HEGAZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» станом на 31.07.2017 по розрахунках за контрактом від 01.02.2017 № 223/17 кредиторська заборгованість становить 98280,00 дол.США, яка виникла за митними деклараціями від 10.03.2017 року за № 500060000/2017/000658 на суму 56160,00 дол.США та від 14.03.2017 року за № 500060000/2017/000917 на суму 42120,00 дол.США.

Згідно Договору про переуступку боргу від 21.06.2017 № 5, укладеного нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» (початковий боржник, Єгипет) з нерезидентом «HASSAN HAMED HEGAZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» (новий боржник, Єгипет) та ТОВ «Д.І.К.» (кредитор) щодо врегулювання відносин, пов'язаних з заміною сторони «Початковий боржник» в частині зобов'язань, що виникають за контрактом від 01.03.2017 року № 225/17, укладеного між початковим боржником та кредитором, початковий боржник переказує на нового боржника борг (грошове зобов'язання) у розмірі 37868,64 дол.США, кредитор не заперечує проти заміни початкового боржника новим боржником за контрактом від 01.03.2017 року № 225/17 та погоджується із відповідним переказом боргу. Договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

В акті перевірки вказано, що згідно угоди про залік зустрічних однорідних вимог від 02.08.2017 року № 5, ТОВ «Д.І.К.» (сторона 1) та нерезидент «HASSAN HAMED HEGAZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» (сторона 2, Єгипет) підтверджують: наявність непогашеного грошового зобов'язання сторони 1 перед стороною 2 в сумі 98280,00 дол.США, яке виникло за контрактом від 01.02.2017 року № 223/17 (строк виконання зобов'язання в сумі 42120,00 дол.США - 28.03.2017 року, в сумі 56160,00 дол.США - 24.03.2017 року); наявність непогашеного грошового зобов'язання сторони 2 перед Стороною 1 в сумі 37868,64 дол.США, яке виникло за договором про переуступку боргу від 21.06.2017 № 5 (строк виконання зобов'язання в сумі 37868,64 дол.США - 21.06.2017 року). Враховуючи вищевикладене, сторони погодились здійснити залік зустрічних однорідних вимог за взаємними зобов'язаннями в сумі 37868,64 дол.США.

Як вказано в акті перевірки, вищезазначені документи не відповідають вимогам чинного валютного законодавства, а саме: відсутність вимог, які випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями.

З урахуванням вищезазначеного, як вказано в акті перевірки, проведений залік на суму перерахованих валютних коштів (авансу в сумі 37868,64 дол.США) (ненадходження товару на підприємство в сумі 37868,64 дол.США) не відповідає вимогам п.п.1.11 п.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою НБУ від 24.03.1999 № 136.

Враховуючі вищенаведене, перевіркою встановлено, що за контрактом від 01.03.2017 №225/17, укладеним з «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет) товар на суму 37868,64 дол.США не надійшов.

Як зазначено а акті перевірки, враховуючи вищевикладене, а також дослідженням всіх наданих ТОВ «Д.І.К.» первинних документів, перевіркою встановлено порушення вимог ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та із врахуванням змісту постанови Правління Національного банку України від 25.05.2017 року № 41 «Про внесення змін до деяких нормативних актів Національного банку України», в частині порушення термінів розрахунків за операціями, здійсненими на умовах відстрочення поставки у сумі 37868,64 дол.США за контрактом від 01.03.2017 року №225/17 за період: з 20.09.2017 року по 21.02.2018 року (155 дн.) у сумі 37868,64 дол.США (989372,59 грн. - за курсом НБУ 26,126436 грн./l дол.США).

Станом на 20.09.2017 року встановлено прострочену дебіторську заборгованість в іноземній валюті по розрахунках ТОВ «Д.І.К.» з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет) за контрактом від 01.03.2017 № 225/17 в сумі 37868,64 дол.США.

У розділі 3.2 акту вказано, що перевіркою порядку та строків декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і перебувають за її межами, за період з 23.03.2017 року по 21.02.2018 року встановлено:

- порушення вимог ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами» в частині не проведення ТОВ «Д.І.К.» декларування валютних цінностей із відображенням у п. 13 «Сума коштів, перерахованих за кордон та виставлених векселів по імпортних контрактах, по яких на звітну дату перевищено встановлені законодавством терміни здійснення цих контрактів» р. II «Фінансові вкладення» Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.10.2017 року суми валютних цінностей у розмірі 37868,64 дол.США по розрахунках з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет) за контрактом від 01.03.2017 № 225/17. Дане порушення встановлено в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Д.І.К.» валютного законодавства при здійсненні операцій за зовнішньоекономічною угодою від 24.01.2017 № 221/17 за період діяльності з 09.02.2017 по 25.01.2018 року та відображене в акті документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Д.І.К.», здійсненою ГУ ДФС в Одеській області від 01.02.2018 року №179/15-32-14-02/40017905;

- порушення вимог ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами» в частині не проведення ТОВ «Д.І.К.» декларування валютних цінностей із відображенням у п. 13 «Сума коштів, перерахованих за кордон та виставлених векселів по імпортних контрактах, по яких на звітну дату перевищено встановлені законодавством терміни здійснення цих контрактів» р. II «Фінансові вкладення» Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.01.2018 року суми валютних цінностей у розмірі 37868,64 дол.США по розрахунках з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет) за контрактом від 01.03.2017 № 225/17.

Дослідивши надані з боку сторін докази у їх взаємозв'язку, суд не погоджується з висновками відповідача, викладеними в акті 28.02.2018 року №373/15-32-14-02/40017905 про порушення позивачем вимог валютного законодавства, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.03.2018 року № та №, та досліджуючи обставини справи, зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" (ідентифікаційний код юридичної особи 40017905) зареєстровано як юридична особа 18.09.2015 року, з 18.09.2015 року взято на податковий облік в Ізмаїльській об'єднаній ДПІ Головного управління ДФС в Одеській області та з 18.09.2015 року зареєстровано платником єдиного внеску (а.с.112-116).

Позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.31 - оптова торгівля фруктами й овочами (основний); 46.38 - оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 77.39 - надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у.; 46.69 - оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 49.41 - вантажний автомобільний транспорт; 52.10 - складське господарство.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що в межах здійснення своєї господарської діяльності позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" (покупець) 01.03.2017 року уклало з компанією нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PАCKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет) (постачальник) контракт №225/17 (а.с.53-63).

Згідно п.1.1 контракту №225/17 від 01.03.2017 року постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийти та оплатити товар, який вказаний в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного контракту і на умовах, визначених в контракті.

Відповідно до п.1.2 контракту №225/17 від 01.03.2017 року постачання товару здійснюється партіями, кількість кожної партії узгоджується сторонами та визначається у замовленні, що надається покупцем.

Пунктом 2.1 контракту №225/17 від 01.03.2017 року визначено, що його загальна сума є рівною сумі товару, що постачається та умовах даного контракту та становить 500000 дол.США.

Відповідно до п.3.1 контракту №225/17 від 01.03.2017 року оплата товару може здійснюватись на наступних умовах: - або протягом 14 днів після митного очищення товару покупцем, що підтверджується ВМД, - або на умовах 80 % передплати зі сторони покупця. Вартість товару вказується у інвойсі на кожну партію товару.

На виконання умов зазначеного вище контракту ТОВ «Д.І.К.» 23.03.2017р. здійснено попередню оплату на користь нерезидента «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Постачальник, Єгипет) з поточного рахунку № 0401, відкритого в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» у м.Києві, на загальну суму 61002,24 дол.США (законодавчо встановлений граничний термін розрахунків - 19.09.2017р.), що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №8 від 23.03.2018 року (а.с.93).

Судом встановлено, що на виконання вказаного контракту за вантажною митною декларацією (МД) № 500060000/2017/003405 від 12.04.2017 року, оформленою в режимі «ІМ 40 Товар (апельсини - 805102000) на митну територію України надійшов товар на суму 23133,60 дол.США.» (а.с.83).

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем товар на суму 37868,64 дол. США на виконання умов контракту №225/17 від 01.03.2017 року не надійшов, тому за контрактом від 01.03.2017 № 225/17 виникла дебіторська заборгованість «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» у розмірі 37868,64 дол. США .

Судом встановлено, що 17.04.2017р. між ТОВ «Д.І.К.» (покупцем) та фірмою «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» (продавцем) укладена додаткова угода № 1 до контракту № 225/17 від 01.03.2017, якою доповнено розділ 8 даного контракту пунктом 8.5 наступного змісту: «у разі не поставки товару, продавець зобов'язується повернути переведені грошові кошти протягом 90 днів від дати оплати». (а.с.62).

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем, враховуючи, що протягом 90 днів після перерахування авансу, а саме у строк до 20.09.2017 р. товар на суму 37868,64 дол. США поставлений не був, у постачальника нерезидента «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» виникло зобов'язання повернути грошові кошти.

Як встановлено судом з наявних в матеріалах справи доказів, станом на 31.07.2017 року заборгованість компанії «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» перед ТОВ «Д.І.К.» складала 37868,64 дол.США, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період: січень 2016 - липень 2017 року за договором №225/17 від 01.03.2017 року (а.с.81-82).

Отже, як вбачається з викладеного, з 20.09.2017 року постачальник позивача - нерезидент «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» є боржником щодо позивача ТОВ «Д.І.К.» за контрактом №225/17 від 01.03.2017 року щодо повернення передплати у розмірі 37868,64 дол.США.

Судом встановлено, що 01.02.2017 року між ТОВ «Д.І.К.» (покупець) та фірмою «HASSAN HAMED HEGAZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» укладений Контракт № 223/17 (а.с.64-72). Умови зазначеного контракту є ідентичними умовам контракту №225/17 від 01.03.2017 року (в тому числі, п.1.1, п.1.2, п.2.1, п.3.1).

Судом встановлено, що на виконання умов контракту № 223/17 від 01.02.2017р. постачальник - компанія «HASSAN HAMED HEG AZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» поставив покупцю - TOB «Д.І.К.» товар на загальну суму 98280,00 дол.США за митними деклараціями:

- № 500060000/2017/000658 від 10.03.2017 року на суму 56160,00 дол.США згідно інвойсу № 1 від 16.02.2017 року та специфікації №1 (а.с.85-86,89-90);

-№ 500060000/2017/000917 від 14.03.2017 року на суму 42120,00 дол.США. згідно інвойсу № 2 від 26.02.2017 року та специфікації №2 (а.с.87-88, 91-92).

Як стверджує позивач та не заперечується відповідачем станом на 01.05.2017 року по розрахунках за контрактом від 01.02.2017 № 223/17 кредиторська заборгованість ТОВ «Д.І.К.» перед компанією «HASSAN HAMED HEG AZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» становить 98280,00 дол.США.

Як встановлено судом з наявних в матеріалах справи доказів, станом на 31.07.2017 року заборгованість ТОВ «Д.І.К.» перед компанією «HASSAN HAMED HEG AZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» складала 98280,00 дол. США, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період: січень 2016-липень 2017р. за договором №223/17 від 01.02.2017 року (а.с.82).

Тобто, з наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що станом на 01.12.2017 року:

- заборгованість компанії «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» перед ТОВ «Д.І.К.» складала 37868,644 дол.США;

- заборгованість ТОВ «Д.І.К.» перед компанією «HASSAN HAMED HEG AZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» складала 98280,00 дол. США.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2017 року між фірмою «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» (первинний боржник, Єгипет) та фірмою «HASSAN HAMED HEGAZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» (новий боржник, Єгипет) та TOB «Д.І.К.» (кредитор) був укладений Договір про переуступку боргу від № 5 (а.с.73-76).

Відповідно до п.1 даного договору він регулює відносини, пов'язані з заміною сторони «первинного боржника» в частині зобов'язань, які виникли по контракту №225/17 від 01.03.2017 року, який був укладений між первинним боржником та кредитором.

Згідно з п.2 вказаного договору №5 від 21.06.2017 року первинний боржник переводить на нового боржника борг (грошові зобов'язання) у розмірі 37868,64 грн.

Пунктом 3 даного договору про переуступку боргу №5 від 21.06.2017 року визначено, що кредитор не заперечує проти заміни первинного боржника новим боржником у основному договорі, і підписуючи зі своєю сторони даний договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку і на умовах, визначених даним договором.

Отже, як вбачається з викладеного, після укладення договору про переуступку боргу №5 від 21.06.2017 року за контрактом №225/17 від 01.03.2017 року, компанія «HASSAN HAMED HEGAZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» стала боржником щодо кредитора - ТОВ «Д.І.К.» в частині повернення грошових коштів у розмірі 37868,64 дол.США.

При цьому, як встановлено судом, 02 жовтня 2017 року між ТОВ «Д.І.К.» (сторона 1) та нерезидентом - компанією «HASSAN HAMED HEGAZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» (Сторона 2, Єгипет) укладено угоду про залік зустрічних однорідних вимог №5 (а.с.77-78).

У пункті 1 даної угоди №5, зокрема, визначено, що Сторона 1 має перед Стороною 2 непогашені грошові зобов'язання в сумі 98280,00 дол.США, які виникли по контракту на постачання №223/17 від 01.02.2017 року. Сторона 2 відвантажила Стороні 1 свіжі фрукти на загальну суму 98280,00 грн. дол.США, що підтверджено ВМД:

- № 500060000/2017/000658 від 10.03.2017 року на суму 56160,00 дол.США;

-№ 500060000/2017/000917 від 14.03.2017 року на суму 42120,00 дол.США.

В свою чергу Сторона 1 не здійснила оплату за отриманий товар. Таким чином, Сторона 1 має непогашені грошові зобов'язання перед Стороною 2 по контракту на постачання №223/17 від 01.02.2017 року з урахуванням угоди про залік зустрічних однорідних вимог №4 від 01.08.2017 року у розмірі 69394,92 дол.США.

У пункті 2 даної угоди №5 зокрема, визначено, що Сторона 2 має перед Стороною 1 непогашені грошові зобов'язання в сумі 37868,64 дол.США, які виникли по договору переуступки боргу №5 від 21.06.2017 року.

Відповідно до п. 3 угоди про залік зустрічних однорідних вимог №5, строк виконання зобов'язань (оплата за товар), вказаний в п.1 даного договору, настав 28.03.2017 року в сумі 42120 дол.США і 24.03.2017 року в сумі 27274,92 дол.США

Згідно з п. 4 угоди про залік зустрічних однорідних вимог №5, строк виконання зобов'язань (оплата за товар), вказаний в п.2 даного договору настав 21.06.2017 року.

Пунктом 6 даної угоди про залік зустрічних однорідних вимог №5від 02.08.2017 року визнано, що сторони домовились про залік зустрічних однорідних вимог по зобов'язанням, які вказані в п.1 і п.2 цієї угоди в сумі 37868,64 дол.США.

У цьому пункті також вказано, що з моменту підписання даного договору вважати:

- зобов'язання сторони 1, вказане в п.1 даного договору, припиненим в сумі 37868,64 дол.США, тобто заборгованість сторони 1 перед стороною 2 по контракту №223/17 від 01.02.2017 року складає 31526,28 дол.США;

- зобов'язання сторони 2, вказане в п.2 даного договору, припиненим в сумі 37868,64 дол.США, тобто заборгованість сторони 2 перед стороною 1 по договору переуступки боргу №5 від 21.06.2017 року відсутня.

Як вказує позивач, припинення зобов'язань за зовнішньоекономічним Контрактом № 225/17 від 01.03.2017р. між ТОВ «Д.І.К.» та «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет) у розмірі 37868,64 дол.США було здійснено шляхом заліку зустрічних однорідних вимог за взаємними зобов'язаннями.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані зокрема, але не виключно, Цивільним кодексом України, Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Положенням про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції від 06.09.2001 № 201, Інструкцією про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 24.03.99 № 136, Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Указом Президента України від 18.06.1994 № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами» та іншими нормативно-правовими актами.

Так, законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" встановлено граничні строки одержання валютної виручки за вивезений товар, в разі його експорту, або одержання товару, в разі здійснення авансового платежу за межі України, а також передбачено відповідальність за порушення вказаних строків у вигляді пені, що нараховується за кожний день прострочення.

Відповідно до з ч.4 та ч.5 ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам. Розрахункове та кредитне обслуговування суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснюється на території України банком для зовнішньоекономічної діяльності України та уповноваженими комерційними банківськими та кредитними установами, а також іноземними та міжнародними банками, зареєстрованими у встановленому порядку на території України.

Так, положення Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не містять заборони щодо зміни сторонами умов договору, у тому числі щодо порядку здійснення розрахунків.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

В свою чергу, випадки, коли зарахування зустрічних однорідних вимог не допускається, наведені в статті 602 Цивільного кодексу України, яка не містить обмежень щодо здійснення взаємозаліку у сфері зовнішньоекономічних розрахунків, проте вказує на недопустимість зарахування зустрічних вимог "в інших випадках, встановлених договором або законом".

Аналогічні положення містяться в частині третій статті 203 Господарського кодексу України, згідно з якою господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (959-12) та пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 17 липня 1995 р. N 523 ( 523-95-п ) "Про стан виконання Указу Президента України від 18 червня 1994 року N 319 "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами" розроблено Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), яке затверджене наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції від 06.09.2001 №201. Дане Положення застосовується при укладанні договорів купівлі/продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) та товарообмінних договорів між українськими суб'єктами підприємницької діяльності та іноземними суб'єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності та видів діяльності

Відповідно до Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), договір (контракт) укладається відповідно до Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти підприємницької діяльності при складанні тексту договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та іншими законами України.

Згідно з підпунктом 1.10 п.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.99 № 136 (далі - Інструкція № 136) відповідні операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Підпунктом 1.11 п.1 Інструкції №136 визначено, що експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо, зокрема, вимоги є однорідними.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що відповідно до законодавства України одним із способів припинення зобов'язання є зарахування зустрічних однорідних вимог.

При цьому Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлює правила припинення зобов'язань між резидентом і нерезидентом лише шляхом їх виконання. Разом з тим, вказаний Закон не регулює правовідносини щодо порядку припинення зобов'язань між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в інші способи, ніж шляхом виконання, проте не забороняє їх застосування.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, заборгованість «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS» була погашена шляхом переуступки боргу за відповідним договором та взаємозаліку однорідних грошових зобов'язань.

При цьому з наданої до суду копії листа №60597 від 16.07.2018 року, складеного у відповідь на запит ТОВ «Д.І.К.» від 11.07.2018 року №11/07-18 (а.с.94) судом встановлено, що станом на 16.07.2018 року заборгованість по контракту №225/17 від 01.03.2017 року відсутня. Разом з цим, з вказаного листа вбачається, що вартість отриманого товару за даним контрактом складає 23133,50 дол.США, а сума перерахованої іноземної валюти - 61002,24 дол.США. (а.с. 95).

З вказаного вбачається, що банком ПАТ «Альфа-банк, шляхом взаємозаліку були зняті з контролю операції за вищезазначеним контрактом позивача з компанією «AL WALAA FOR SORTING AND PАСKING THE AGRICULTURAL CROPS», що узгоджується з вимогами п.п. 1.10, 1.11п.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.99 № 136.

Вирішуючи даний спір, що виник між сторонами, суд враховує також позицію Національного банку України, яка викладена у листах № 18-211/1872-5495 від 23.06.1999 та № 18-213/326 від 26.01.2001 про те, що зняття комерційними банками з контролю експортно-імпортних операцій своїх клієнтів у разі наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не суперечить вимогам Закону № 185/94-ВР.

Водночас, суд зазначає, що Державна фіскальна служба України у листі від 28.11.2014 № 7671/6/99-99-12-01-03-15 також не заперечує можливості припинення зобов'язань за експортно-імпортними операціями шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі статті 601 ЦК України.

В той же час, суд зазначає, що Міністерством економічного розвитку і торгівлі України у листі від 07.03.2014 № 4122-03/7252-08 зазначено, що при здійсненні операцій із зарахування зустрічних вимог у зовнішньоекономічній діяльності мають дотримуватись такі умови:

- вимоги контрагентів повинні бути зустрічними, тобто кожен із контрагентів повинен мати заборгованість по відношенню до іншого (кожна із сторін одночасно є як боржником, так і кредитором);

- вимоги повинні бути однорідними;

- з обох вимог має настати термін виконання, встановлений зовнішньоекономічним договором або законом (за винятком зобов'язань, за якими не встановлено терміну або термін визначається моментом вимоги).

Як зазначає позивач та встановлено судом, вищевказані вимоги контрагентів за зовнішньоекономічними угодами є зустрічними, тому що: кожен із зазначених у позові контрагентів мав заборгованість по відношенню до іншого (кожна із сторін одночасно є як боржником, так і кредитором); вимоги однорідні - грошові; з обох вимог настав термін виконання, встановлений зовнішньоекономічними договорами.

Отже, суд зазначає, що припинення зовнішньоекономічних зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог законодавством України не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків по зовнішньоекономічних операціях, що не передбачають власне надходження іноземної валюти.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховний Суд від 27.03.2018 №826/9288/16.

Крім того, Верховним Судом України у постанові від 17.12.2002 у справі № 2-15/2542-02 за позовом АТЗТ "СІВВА-ОІЛ" до Державної податкової інспекції у м. Сімферополі про визнання недійсним рішення висловлено позицію, відповідно до якої правовий зміст статті 1 Закону № 185/94-ВР не передбачає неприпустимість припинення зобов'язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги. Спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та Цивільним кодексом України, не забороняється припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги за зовнішньоекономічними договорами.

Тобто, у цьому рішенні сформовано правовий висновок про можливість припинення дебіторської та кредиторської заборгованості між резидентом і нерезидентом шляхом проведення зарахування зустрічної однорідної вимоги як такої, що не суперечить чинному законодавству України.

Аналогічної позиції Верховний Суд України дотримався у постанові від 28.01.2003 у справі № 188/12-204, зауваживши, що зовнішньоекономічні відносини є цивільно-правовими, в яких допускається припинення зобов'язань шляхом зарахування однорідних вимог.

Також у постанові від 06.05.2008 по справі № 21-1518во07 (ЄДРСР № 3402031) Верховний Суд України, виклав правову позицію, суть якої полягає в тому, що Закон №185/94-ВР регулює порядок припинення зобов'язань між резидентом і нерезидентом шляхом виконання, проте це не виключає можливості припинити зобов'язання в інший спосіб, зокрема зустрічним однорідним зарахуванням. Зарахування є односторонньою операцією, для якої достатньо заяви однієї сторони. Проте воно може здійснюватися за згодою обох сторін - у разі підписання ними угоди про припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідно зарахування вважається вчиненим із дати підписання заяви однією стороною або угоди - обома.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що твердження відповідача про порушення ТОВ «Д.І.К.» ст.2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями) в частині не дотримання законодавчо встановлених термінів розрахунків в сумі 37868,64 дол.США за контрактом від 01.03.2017 №225/17, укладеним з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет) не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які підтверджують, що припинення зобов'язань за зовнішньоекономічними контрактами відбулось шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, внаслідок чого дебіторська заборгованість у передбачений законодавством спосіб була погашена, тобто відсутня.

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача щодо посилання на положення п.4 постанови Національного банку України від 13.12.2016 року №410, які викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки залік зустрічних вимог позивача та нерезидента «HASSAN HAMED HEGAZ SONS FOR LAND RECLAMATION AND CULTIVATION» було здійснено:

- не в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року № 269) (зі змінами)/російських рублях;

- на загальну сума зобов'язань, що припиняються зарахуванням у межах одного договору щодо експорту товарів, яка не перевищує в еквіваленті 500000 доларів США.

Також, суд не приймає до уваги як на підставу для відмови у задоволенні позовної заяви доводи відповідача про те, що банком не було повідомлено контролюючий орган про факт зняття з контролю операції резидента на підставі документів про припинення зобов'язань за цією операцією шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами, оскільки факт зняття з контролю операції позивача по контракту №225/17 від 01.03.2017 року встановлено судом під час розгляду даної адміністративної справи на підставі наданих до суду доказів.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідачем встановлено порушення ТОВ «Д.І.К.» ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами», оскільки не проведено декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.01.2018 року.

Відповідно до ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України. Національний банк України гарантує таємницю інформації, зазначеної в пункті 1 цієї статті, відповідно до положень статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність"

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами» суб'єктам підприємницької діяльності України, незалежно від форм власності, у десятиденний строк: продекларувати у Національному банку України наявність (або відсутність) з визначенням сум усіх належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, в тому числі одержаних у результаті здійснення підприємницької діяльності за межами України; подати Головній державній податковій інспекції України декларацію щодо сум на їх рахунках у банках та інших іноземних фінансових установах, а також щодо сум надходжень валютних цінностей у вигляді доходів (дивідендів), одержаних у результаті здійснення підприємницької діяльності за межами України. Надалі декларування суб'єктами підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, наявності належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, здійснюється щоквартально. Національному банку України та Головній державній податковій інспекції України забезпечити суворе збереження таємниці щодо одержаної інформації.

Як вже встановлено судом, припинення зовнішньоекономічних зобов'язань позивача за контрактом №225/17 від 01.03.2017 року відбулось шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно умов угоди від 02.08.2017 року, а отже, станом на 01.01.2018 року порушення вимог ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами» щодо не проведення ТОВ «Д.І.К.» декларування валютних цінностей із відображенням у п. 13 «Сума коштів, перерахованих за кордон та виставлених векселів по імпортних контрактах, по яких на звітну дату перевищено встановлені законодавством терміни здійснення цих контрактів» р. II «Фінансові вкладення» Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами суми валютних цінностей у розмірі 37868,64 дол.США по розрахунках з нерезидентом «AL WALAA FOR SORTING AND PACKING THE AGRICULTURAL CROPS» (Єгипет) за контрактом від 01.03.2017 № 225/17 позивачем не було допущено.

З урахуванням вищевикладеного у своїй сукупності, суд доходить висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26.03.2018 року № та № прийняті відповідачем безпідставно, без урахування усіх обставин, що мали бути враховані для їх прийняття, а отже оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи у заявах по суті справи висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи вищевказані висновки, суд вважає, що податкові податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26.03.2018 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню, а позов товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за дві вимоги майнового характеру згідно платіжного доручення № 862 від 07.08.2018 року у розмірі 6903,43 грн. (а.с.127).

Сума сплаченого судового збору згідно вищевказаного платіжного документу зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, оскільки позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень судом задоволені, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України наявні підстави для стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області на користь позивача суми судового збору у розмірі 6903,43 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 862 від 07.08.2018 року.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 76-78, 120, 139, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" (Болградське шосе, 31/1, м.Ізмаїл, Одеська обл., 68600) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26.03.2018 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені у розмірі 460058,26 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26.03.2018 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені у розмірі 170 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса: вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" (, адреса: Болградське шосе, 31/1, м.Ізмаїл, Одеська обл., 68600) судовий збір у розмірі 6903,43 грн. (шість тисяч дев'ятсот три гривні 43 копійки), сплачений згідно платіжного доручення № 862 від 07.08.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Соколенко

.