Справа № 826/9066/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 жовтня 2018 року 10:23 № 826/9066/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Мині І.І. за участі представників сторін: від позивача - Цаль М.В., від відповідача - Шпінь В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (далі - позивач/ ТОВ «ФК «Алькор Інвест») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі- відповідач/ГУ ДФС у м. Києві), в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.05.2018 №, №.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що відповідач дійшов неправильних висновків в акті перевірки, у зв'язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску а загальнообов'язкове соціальне страхування за період з 16.07.2014 по 31.12.2017.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ФК «Алькор Інвест», зокрема:

- п. 185.1 ст. 185, п. 200.1 ст. 200, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме не визначено та не сплачено до бюджету податок на додану вартість на загальну суму 171644 грн., в тому числі у липня 2016 року на суму 137644 грн., у грудні 2016 року на суму 34000 грн.;

- п. 120.1 ст. 120, пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України , а саме не подано декларації з податку на додану вартість за липень 2016 року, серпень 2016 року, вересень 2016 року, жовтень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року, березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року, листопад 2017 року, грудень 2017 року.

За наслідками перевірки ГУ ДФС у м. Києві складено акт від 26.04.2018 №510/26-15-14-06-02/39306471 (далі по тексту - акт перевірки) та прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.05.2018:

- №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 214555,00 грн., з яких 171644 грн. - за податковим зобов'язанням та 42911 грн. - штрафні санкції;

- №, за яким позивачу застосовані штрафні санкції у сумі 3060 грн.

Відповідно до змісту акту перевірки, заперечень відповідача, викладених у відзиві, порушення позивачем приписі податкового законодавства спричиненні наступним.

ТОВ «ОТП Факторинг» (первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Алькор-Інвест» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги від 24.05.2016 б/н, предметом якого є відступлення новому кредитору грошової вимоги, що належить первісному кредитору, а саме заборгованість ОСОБА_3. Загальна вартість прав вимоги за вказаним договором становить 500000 грн.

Між ТОВ «ОТП Факторинг» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець) укладений іпотечний договір від 29.11.2006 №PCL-003/459/2006, згідно з яким іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку земельну ділянку площею 0,1102 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Водночас, між ТОВ «ФК «Алькор Інвест» та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1102 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1. Вартість земельної ділянки за домовленістю сторін складає 510000 грн.

Також, між позивачем (новий кредитор) та ТОВ «ОТП Факторинг» (первісний кредитор) укладений договір відступлення права вимоги від 29.06.2016 б/н про відступлення новому кредитору грошової вимоги, що належить первісному кредитору, а саме заборгованість ОСОБА_3, вартість права вимоги становить 700000 грн.

Так, між ТОВ «ОТП Факторинг» (іпотекодержавтель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець) укладений іпотечний договір №PML- 003/299/2007, згідно з яким іпотекодавець передає іпотеко держателю в іпотеку земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2.

В свою чергу, між ТОВ «ФК «Алькор Інвест» (продавець) та ТОВ «Актіс -інвест» (покупець) укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.08.2016, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2. Продаж земельної ділянки вчинюється за погоджену сторонами суму 701000 грн.

ТОВ «ФК «Алькор Інвест» (продавець) укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 01.10.2016 з ОСОБА_5, відповідно до умов якого покупець приймає у власність належні продавцю на праві власності нежитлові приміщення №25,26 зазначені в платі літерою «А», загальною площею 119,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3. Нежитлові приміщення, що продаються належать продавцю на підставі договору задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого ОСОБА_6., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського округу 15.09.2016 за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3. Продаж вчинено за 688222 грн.

ТОВ «ФК «Алькор-Інвест» (продавець) укладено договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва від 24.02.2017 №б/н з ТОВ «Актіс-Інвест». Згідно з умов договору продавець передав, а покупець прийняв у власність належну продавцю на праві приватної власності об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок АДРЕСА_4, загальною площею 547,5 кв.м. Нерухоме майно, що продається належить продавцю на підставі іпотечного договору , посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26.10.2017 за реєстровим номером 140. За домовленістю сторін продаж вчинено за 170000 грн.

Як зазначає відповідач, ТОВ «ФК «Алькор Інвест» ,виступає як власник реалізованого майна , а не як представник, з чого слідує, на думку контролюючого органу, що майно передане фізичним особам не платникам ПДВ у заставу набувалось ТОВ «ФК «Алькор Інвест» у власність. Отже, позивач в порушення вимог п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України не зареєструвалось у липні 2016 року як платник податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням з дотриманням вимог, передбачених ст. 183 Податкового кодексу України.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 36 Закону України від 05.06.2003 N 898-IV "Про іпотеку" (далі - Закон N 898), встановлено механізм позасудового врегулювання питань про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якого сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону N 898;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону N898.

З урахуванням викладеного, фінансова установа - платник ПДВ при постачанні (продажу, відчуженні іншим способом) майна, що передане фізичними особами, а також суб'єктами підприємницької діяльності - приватними підприємцями та іншими особами, які не є платниками податку, у заставу (в тому числі іпотеку), повинен врахувати наступне:

- якщо на таке майно було звернено стягнення (тобто вживаються відповідні заходи) і зазначене майно перебуває на момент такого постачання у заставі, постачання такого майна здійснюється із застосуванням пільги, передбаченої п. 197.12 ст. 197 Податкового кодексу України;

- якщо в результаті звернення стягнення на майно банк набуває права власності на заставлене майно (застава, у тому числі іпотека, припиняється), то операції з подальшого постачання майна, власність на яке банк набув в результаті припинення договору застави (іпотеки), здійснюється у загальному порядку, виходячи з договірної (контрактної) вартості такого майна, але не нижче звичайних цін, відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПКУ.

Так, згідно ст. 197.12 Податкового кодексу України передбачено, що звільняються від оподаткування операції банків та інших фінансових установ з постачання (продажу, відчуження іншим способом) майна, що передане фізичними особами, а також суб'єктами підприємницької діяльності - приватними підприємцями та іншими особами, які не є платниками податку, у заставу, у тому числі іпотеку, та на яке було звернено стягнення.

Зазначеною нормою охоплюються будь-яке майно (як рухоме та і нерухоме) незалежно від способу звернення стягнення.

Так, відповідно до ст. 14.1.105 Податкового кодексу України визначення поняття "майно" розуміється у значенні, наведеному в Цивільному кодексі України.

Згідно з нормами п.189.15. ст. 189 Податкового кодексу України у разі постачання (продажу, відчуження іншим способом) банками та іншими фінансовими установами майна, набутого ними у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно, базою оподаткування є позитивна різниця між ціною постачання та ціною придбання такого майна. Ціна придбання визначається як вартість майна, за якою таке майно набуте у власність. У разі придбання майна у платника податку ціна придбання визначається з урахуванням податку на додану вартість.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 18.02.2015 №121 внесено інформацію про ТОВ «ФК «Алькор Інвест» до Державного реєстру фінансових установ.

Згідно з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у позивача такі види діяльності:

Код КВЕД 82.91 Діяльність агентств зі стягування платежів і бюро кредитних історій;

Код КВЕД 64.19 Інші види грошового посередництва;

Код КВЕД 64.91 Фінансовий лізинг;

Код КВЕД 64.92 Інші види кредитування;

Код КВЕД 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н. в. і. у. (основний);

Код КВЕД 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення.

Враховуючи наведене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест»» відноситься до фінансових установ, а тому відповідно до п. 197.12 ст. 197 ПКУ позивач звільняється від оподаткування продажу іпотечного майна.

Згідно п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що оподаткуванню підлягають операції, які здійснюються платниками податку.

Пунктом 181.1 ПКУ передбачено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій, що підлягають оподаткуванню, протягом останніх 12 календарних місяців сукупно перевищує 1 млн. грн., така особа зобов'язана зареєструватися як платник ПДВ. Інакше кажучи, враховуються операції, які вже проведено.

Тобто, якщо протягом попередніх 12 місяців обсяг операцій не перевищив 1 млн. грн, але водночас наступна операція з продажу заставного майна перевищила даний ліміт, обов'язку реєстрації платником перед такою операцією немає. А от після її проведення фінансова установа зобов'язана це зробити.

Як вбачається з матеріалів справи, різниця між ціною постачання та ціною придбання майна становить 34190,86 грн., відтак, враховуючи положення п. 181.1 ст. 181, п. 189.15 ст. 189, п. 197.12 ст. 197 Податкового кодексу України, у товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» у перевіряє мий період не виникало обов'язку реєструватися платником податку на додану вартість.

Відтак, з огляду на встановлені судом в ході розгляду спору обставини, викладені в акті перевірки висновок контролюючого органу про порушення п. 181.1, ст. 181, п. 185.1 ст. 185, п. 200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи, а винесені на його підставі спірні податкові повідомлення-рішення від 23.05.2018 №, №.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛЬКОР ІНВЕСТ" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м.Києві № та від 23.05.2018р.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 3524 грн. відшкодувати товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛЬКОР ІНВЕСТ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м.Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складно 16.10.2018

Суддя С.К. Каракашьян