Справа № 554/2329/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 554/2329/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2018 року (суддя Савченко А.Г.) по справі №554/2329/18 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП у Полтавській області ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2018 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону УПП у Полтавській області ОСОБА_2 (надалі відповідач, інспектор) від 27 березня 2018 року, серії ВР №153757 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі - КУпАП) та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн..

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2018 року у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції висновувався на дослідженому відеозапису події розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому позивач визнав свою провину, на доведеності складу правопорушення вчиненого позивачем та ухвалені відповідачем постанови з дотриманням вимог ст.ст. 251, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП.

Позивач не погодившись з постановою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Апелянт наголошує на тому, що відповідачем не доведений факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а з наданого до суду відеозапису не вбачається можливим встановити, що саме позивач здійснює проїзд на заборонений сигнал світлофору. Надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_2 не можна вважати доказом, бо цей інспектор є зацікавленою особою.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в звязку з чим, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на апеляційній скарзі наполягає.

Колегія суддів здійснюючи апеляційний перегляд з урахуванням приписів ч.3 ст.3, 268, 271, 272, 286 КАС України, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, що 27 березня 2018 року інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області рядовим поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ВР № 153757 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що позивач 27 березня 2018 року о 07 год. 07 хв. на перехресті вулиць м.Бірюзова та ОСОБА_3 в м. Полтаві, керуючи транспортним засобом GRET WALL VOLEEX C30 д. н. з. ВІ 5640 ВХ в порушення вимог п. 8.7.3 ПДР України здійснив рух на заборонений сигнал світлофору.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п.п. «е» п.8.7.3 ПДР України на червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. При чому, положеннями п. «г» цього ж пункту також передбачена заборона руху на жовтий сигнал та про наступну зміну сигналів.

У відповідності до ч. 2 ст. 122 КУпАП (……проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ……», - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Цією нормою наведений перелік видів доказів, що можуть бути використанні при вирішенні справи про адмінправопорушення, одним з яких є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на правовий зміст наведених норм, не виключена правова можливість використання інформації відеозапису в якості доказу здійсненого як із встановленому патрульному автомобілі приладів та технічних засобів відеозапису, так із закріпленого на форменому одязі відеокамери при використанні при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також розгляду справи про адмін.правопорушення. Такий відеозапис, слід вважати доказом, він відповідає вимогам ст..251 КУпАП та відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП зафіксований у постанові про накладання адмінстягнення як такий, що містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідачем надано відеозапис факту вчинення позивачем зазначеного вище порушення вимог Правил, зупинення порушника, в ході перегляду якого встановлено, що ОСОБА_1 дійсно в зазначений в оскаржуваній постанові час та місці, керуючи транспортним засобом GRET WALL VOLEEX C30 д. н. з. ВІ 5640 ВХ здійснив рух на заборонений сигнал світлофора.

Колегія суддів звертає увагу, що на відповідному файлі відеозапису зафіксованого порушення здійсненого з патрульного автомобілю 27.03.2018 року в часовому режимі « 07:07-07:01сек.» транспортний засіб позивача під час включення з його сторони жовтого сигналу світлофору доїжджає на швидкості до світлофору, а у проміжок часу « 07:01-07:02 сек.» здійснює виїзд (перетин) за межі світлофору та проїзд ділянки який він регулює, на красний сигнал.

Як встановлено судами обох інстанції з відеозапису події розгляду справи про адміністративне правопорушення, що позивач на початку розгляду справи про адміністративне правопорушення визнав вину у вчиненні інкримінуємому йому у вину проступку, при чому він не заперечував такого факту, що здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофору, але поспішав. Порушення порядку розгляду справи з боку відповідача судом не встановлено.

Доказів, які б підтверджували доводи позивача стосовно проїзду перехрестя на сигнал світлофору, що дозволяю рух, та спростовували б доводи відповідача, відповідно до ч.1 ст.77 КАС України ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції за правилами подання доказів встановленими ст..79 КАС України, позивачем не надано.

Колегія суддів зазначає, що наявний відеозапис не є єдиним доказом, на підставі якого може бути встановлений факт вчиненого правопорушення. Такий відеозапис, є одним з інших доказів, на підставі яких може бути встановлені такі обставини. Факт правопорушення може бути виявлений безпосередньо самими співробітниками поліції, яке може бути зафіксовано у той чи інший спосіб, фіксація якого надає такому обєкту доказової сили в межах справи про адмін..правопорушення. При чому, дані обставини також підтверджуються стороною відповідача, яким безпосередньо виявлене зазначене порушення.

Допитана в суді першої інстанції інспектор поліції ОСОБА_2 підтвердила факт вчинення порушення вимог п. 8.7.3 Правил позивачем та його виявлення саме за таких обставин, як про це зазначено в оскаржуваній постанові. Наголосила, що вона не має вад фізичного характеру, має гарний зір, а тому чітко бачила факт вчинення порушником інкримінованого йому порушення Правил та ствердила, що його вчинив саме він. Після виявлення вона з іншим поліцейським зразу ж розпочала переслідування автомобіля порушника, не випускаючи його з поля свого зору ні на мить. Зазначила, що за автомобілем під керуванням позивача після вчиненого ним порушення Правил, не їхав ніякий інший автомобіль, як про це стверджує останній, який би міг допустити це порушення. Догнавши автомобіль під керуванням позивача, вони зупинили його на вулиці Гожулівській у м. Полтаві, де й було здійснено процедуру притягнення його до відповідальності з додержанням вимог закону та накладення на нього адміністративного стягнення. Останній не заперечував факту вчинення ним порушення Правил, зазначаючи лише, що він перетнув перехрестя вулиць на жовтий сигнал світлофору, що також є порушенням Правил. Він також не робив ніяких заяв після розяснення йому прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності відповідно до вимог статті 268 КУпАП. Вважає, що заперечуючи факт вчинення порушення Правил, позивач намагається у такий спосіб уникнути відповідальності за це, в звязку з чим і зазначає неправдиві відомості в позовній заяві та дає показання в суді.

З огляду на вказане, колегія суддів, з урахуванням положень статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що він не здійснював рух та проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а його провина в цьому не доведена.

Таким чином, судом першої інстанції зроблений цілком обґрунтований висновок щодо наявним у справі доказам якими доведено здійснення позивачем проїзду на заборонний сигнал світлофору, що є порушення п. 8.7.3 ПДР України, та як наслідок правомірності притягнення ОСОБА_1 до адмін..відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, положення якої не розмежовує колір світлофору на який здійснюється проїзд. Склад правопорушення полягає у здійснені особою проїзду на заборонний сигнал світлофора, яким відповідно до п.8.7.3 ПДР України, може бути як «жовтий», так і «червоний» сигнал.

Порушення правил проїзду на заборонений сигнал світлофору (жовтий, червоний), створює загрозу для здоровя та життя не тільки такої особи, а й інших осіб, учасників руху, які призводять до трагічних наслідків. Відповідач при прийнятті постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та згідно чинного законодавства України, а тому не порушив права та законні інтереси позивача.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, заявлених в межах доводів апеляційної скарги. Рішення суду не може бути скасовано з формальних підстав. Жодні доводи апелянта не спростовують правомірності прийнятого судом рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 268, 271, 272, 286, 292, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрьського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2018 року по справі №554/2329/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справи визначеної статтею 286 КАС України, відповідно до ст..272 цього Кодексу набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6