Справа № 807/671/18
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2018 рокум. Ужгород№ 807/671/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (вул. Добролюбова, 4/24, м. Ужгород, 88000, код НОМЕР_1) до Ужгородської міської ради (пл. Поштова, 3, м. Ужгород, 88000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (вул. Головна, 57, с. Оноківці, Ужгородський район, 88000, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ПАТ «Укртелеком» в особі Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком» (пл. Кирила і Мефодія, 4. М. Ужгород, 88005, ), ОСОБА_2 (вул. Митна, 12/26, м. Ужгород, 88000, код НОМЕР_2), про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородської міської ради (далі відповідач), треті особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ПАТ «Укртелеком» в особі Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком», ОСОБА_2, яким просить визнати незаконним та скасувати пункт 1.5 рішення Ужгородської міської ради № 570 від 26 січня 2017 року щодо надання ПАТ «Закарпаттяобленерго» земельної ділянки площею 0,0274 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об'єктів передачі електричної енергії по вул. Небесної Сотні, 5.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року було залишено дану позовну заяву без руху у зв'язку з невідповідністю останньої вимогам ст. ст. 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

09 серпня 2018 року на виконання вимог ухвали від позивача на адресу суду надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 10 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - п'ятнадцять днів з дня вручення йому копії даної ухвали суду та розяснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 є власником частини приміщень будівлі та надвірних споруд по набережній Незалежності , 6 в. Ужгороді, іншим співвласником будівлі є ПАТ «Укртелеком» та ОСОБА_2 Позивач стверджує, що з 2000 року він та ПАТ «Укртелеком» постійно звертаються до відповідача із заявами про надання дозволу на підготовку проекту відведення земельної ділянки для передачі земельної ділянки на набережній Незалежності, 6 в м. Ужгороді і ним підготовлено проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки. На зазначені його та ПАТ «Укртелеком» заяви Ужгородська міська рада не реагує. Із сайту відповідача йому 02 липня 2018 року стало відомо, що п. 1.5 рішення № 570 від 26 січня 2017 року ПАТ «Закарпаттяобленерго» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0274 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд обєктів передачі електричної енергії по вул. Небесної Сотні, 5 (набережна Незалежності, 6) в м. Ужгороді. При цьому проектом рішення навмисно вказано адресу земельної ділянки як Небесної Сотні, 5, хоча фактично така знаходиться по набережній Незалежності, 6, на якій знаходиться нерухоме майно кількох власників, які користуються нею упродовж багатьох років. Також перебування земельної ділянки у постійному користуванні ПАТ «Укртелеком» підтверджується двома рішеннями Ужгородської міської ради - № 48 від 27 березня 1996 року та № 528 від 24 грудня 2008 року. Позивачу стало відомо, що рішенням відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД Ю ГРУП» вже надавався дозвіл на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0120 га для будівництва та обслуговування інженерної споруди по вул. Небесної Сотні (набережна Незалежності, 6). Дізнавшись про таке, ОСОБА_1 було направлено ряд скарг на дії працівників відповідача, з проханням не приймати рішення до врегулювання спірних питань, зокрема, і щодо надання дозволу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД Ю ГРУП», яке не має жодного відношення до земельної ділянки і не має ніякого нерухомого майна на цій ділянці. Однак, пунктом 1.5 рішення відповідача від 30 серпня 2016 року № 359 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0120 га з подальшою передачею її в оренду ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД Ю ГРУП» для будівництва та обслуговування інженерної споруди по вул. Небесної Сотні. Крім того, ОСОБА_1 стало відомо про початок будівництва на вказаній земельній ділянці та на ділянці, що розташована поруч, за адресою: м. Ужгород, набережна Незалежності, 5, оскільки до позивача навідались представники забудовника з проханням поставити підпис на проекті новоствореної споруди, якою планується повністю загородити вікна приміщень позивача. Зазначене порушує будівельні норми, зокрема, ДБН 360-92 від 1992 року, додаток 3.1, таблиця 1. Позивачу стало відомо, що нова споруда буде розташована на приватній земельній ділянці, яку відповідач ще у 2008 році без погодження з позивачем як суміжним користувачем виділив впритул до будівлі ОСОБА_1, без залишення місця для обслуговування будівлі. Зазначає, що на 10 липня 2018 року на чергову сесію Ужгородської міської ради винесено проект рішення 1.23, яким ПАТ «Закарпаттяобленерго» затверджується вже розроблений проект відведення земельної ділянки площею 0,0274 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд обєктів передачі електричної та теплової енергії по вул. Небесної Сотні, 5 (набережній Незалежності, 6) та ця земельна ділянка передається в оренду строком на пять років, до 2023 року. ОСОБА_1 вважає зазначене рішення відповідача таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Зокрема, вважає, що Ужгородська міська рада не має права відмовити позивачу у правовому оформленні користування земельною ділянкою. На підставі вищенаведеного просить позов задовольнити.

26 вересня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, проти задоволення таких заперечує, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 118 та ст. 122 Земельного кодексу України міська рада зобовязана надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки особі, яка звернулась із відповідним клопотанням, - незалежно від того, чи приймалось раніше рішення про надання такого дозволу щодо цієї земельної ділянки. При цьому, перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу є вичерпним. 29 листопада 2016 року ПАТ «Закарпаттяобленерго» звернулося до Ужгородської міської ради із відповідним пакетом документів з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою з подальшою передачею в оренду земельної ділянки для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд обєктів передачі електричної енергії, орієнтовною площею 0,0275 га, на якій знаходиться будівля закритої трансформаторної підстанції (ЗТП-35) за адресою: м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 5, в результаті чого і було прийнято оскаржуване рішення. Крім того, ПАТ «Закарпаттяобленерго» є власником нежитлового приміщення будівлі трансформаторної підстанції № 35 за вищевказаною адресою, а тому має право на користування даною земельною ділянкою. Системний аналіз судової практики та ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України вказує на те, що міська рада не має права визначати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на одну і ту ж саму земельну ділянку. Тобто, у даному випадку як ОСОБА_1, так і ПАТ «Закарпаттяобленерго» мають рівне право розробити проекти землеустрою. Також відповідач не погоджується із твердженням позивача про те, що нібито оспорюваним рішенням навмисно змінено адресу земельної ділянки з набережної Незалежності, 6 на вул. Небесної Сотні, 5, - з огляду на лист № 169 від 29 березня 2017 року КП «АПБ», зі змісту якого вбачається, що назву вулиці Небесної Сотні присвоєно їй раніше рішенням Ужгородської міської ради № 1320 від 29 травня 2014 року, колишня назва вулиці Уральська. На підставі вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити.

03 вересня 2018 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», зі змісту яких вбачається, що ПАТ «Закарпаттяобленерго» є власником будівлі трансформаторної підстанції № 5 по вул. Небесної Сотні, 5 в м. Ужгороді, а тому рішенням Ужгородської міської ради № 570 від 26 січня 2017 року надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0274 га, з подальшою передачею її в оренду. Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, з набуттям права власності на приміщення будівлі трансформаторної підстанції № 35 до ПАТ «Закарпаттяобленерго» перейшло й право отримати в користування земельну ділянку, на якій розміщена будівля, разом з охоронними зонами за периметром огорожі або споруди трансформаторної підстанції на відстані 3 метрів від огорожі або споруди (п. 5 Правил охорони електричних мереж, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 04 березня 1997 року та п. 2 ДБН В.2_5_16_99, що затверджені наказом Держбуду України № 179 від 27 липня 1999 року. Натомість, твердження позивача про те, що спірною земельною ділянкою він та ПАТ «Укртелеком» користуються впродовж багатьох років, - жодними доказами не підтверджені. Також ні позивач, ні ПАТ «Укртелеком» не відносяться до субєктів, які мають право постійного користування земельними ділянками комунальної власності. Відповідно як до норм Земельного кодексу України, що діяв на час виникнення, на його думку, у ОСОБА_1 права користування спірною ділянкою, так і до норм діючого Земельного кодексу України, - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. 6 Розділу 10 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за нормами Земельного кодексу України не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Таким чином, відсутні будь-які докази користування ОСОБА_1 та ПАТ «Укртелеком» земельною ділянкою на набережній Незалежності, 6 в м. Ужгороді. Також відсутні докази того, що позивач з 2000 року намагається отримати від відповідача дозвіл на підготовку проекту відведення земельної ділянки на набережній Незалежності, 6. На думку представника ПАТ «Закарпаттяобленерго», ОСОБА_1 вчасно не скористався своїм правом отримати в користування земельну ділянку, і лише після отримання інформації про надання дозволу ПАТ «Закарпаттяобленерго» на розробку проекту відведення земельної ділянки звернувся до суду.

Крім того, представник ПАТ «Закарпаттяобленерго» вважає, що рішення Ужгородської міської ради № 570 від 26 січня 2017 року має ознаки ненормативного акту, який застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання, а отже позов такого характеру не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту, позов повинно бути подано в порядку цивільного судочинства.

Також зазначає, що ОСОБА_1 пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, з огляду на ту обставину, що оспорюване рішення було опубліковано на офіційному веб-сайті відповідача 01 лютого 2017 року, натомість, позивач звернувся до суду 08 серпня 2018 року.

На підставі вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року вирішено заяву від 03 вересня 2018 року про залишення позову без розгляду у звязку із пропуском строку звернення до адміністративного суду; ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року вирішено заяву від 03 вересня 2018 року про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 26 та 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься, зокрема, вилучення (викуп), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Згідно ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно ч. 3 ст. 134 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

По справі встановлено, що право власності на будівлю трансформаторної підстанції № 35 по вул. Небесної Сотні, 5 в м. Ужгороді зареєстроване за ПАТ «Закарпаттяобленерго», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 73061465 від 16 листопада 2016 року, довідкою № 4233 від 28 жовтня 2016 року Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, листом Фонду державного майна України «Щодо надання переліку нерухомого майна» № 10-21-10956 від 09 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до п. 5 Правил охорони електричних мереж, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 04 березня 1997 року та п. 2 ДБН, що затверджені наказом Держбуду України № 179 від 27 липня 1999 року, розміри земельних ділянок для розміщення опор повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв визначаються проектною документацією, яка погоджується з місцевими органами містобудування і архітектури, або шляхом проведення фактичних вимірювань. До земельної ділянки, що надається для розміщення опори повітряної лінії електропередачі, трансформаторної підстанції, розподільного пункту або пристрою належить територія, яка умовно встановлюється на рівні поверхні земельної ділянки контуром базової проекції або зовнішньої огорожі, з додаванням до неї зони обмежень.

Суд констатує, що з набуттям права власності на приміщення будівлі трансформаторної підстанції № 35 до ПАТ «Закарпаттяобленерго» перейшло і право отримати в користування земельну ділянку, на якій розміщена будівля.

Скориставшись своїм правом, ПАТ «Закарпаттяобленерго», 29 листопада 2016 року звернулося до Ужгородської міської ради з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою з подальшою передачею в оренду земельної ділянки для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд обєктів передачі електричної енергії, орієнтовною прощею 0,0275 га, на якій знаходиться будівля закритої трансформаторної підстанції (ЗТП-35) по вул. Небесної Сотні, 5 в м. Ужгороді, за наслідком якого і було прийнято оскаржуване рішення № 570 від 26 січня 2017 року, відповідно до пункту 1.5 якого ПАТ «Закарпаттяобленерго» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0275 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд обєктів передачі електричної енергії по вул. Небесної Сотні, 5 в м. Ужгороді.

Після погодження проекту землеустрою, наслідком чого стали висновок ДП «Закарпатський НДПІ землеустрою» № 98-2017 від 10 травня 2017 року та висновок державної експертизи про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 07 червня 2017 року № 3573/82-17, Ужгородською міською радою 10 липня 2018 року рішенням № 1155 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0274 га, кадастровий номер :06:001:0253, по вул. Небесної Сотні, 5 в м. Ужгороді, передано дану земельну ділянку ПАТ «Закарпаттяобленерго» в оренду строком на 5 років до 10 липня 2023 року, для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд обєктів передачі електричної енергії.

Натомість, судом не здобуто доказів тривалого, впродовж багатьох років користування ОСОБА_1 та ПАТ «Укртелеком» спірною земельною ділянкою, а також не здобуто доказів постійних, починаючи з 2000 року, звернень позивача та ПАТ «Укртелеком» до відповідача із заявами про надання дозволу на підготовку проекту відведення земельної ділянки для передачі такої ділянки, - з огляду на те, що жодних доказів зазначеного ОСОБА_1 не додано та по справі не здобуто.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»;

ґ) заклади освіти незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені норми статті Земельного кодексу України, суд вважає, що ні ОСОБА_1, ні ПАТ «Укртелеком» не відносяться до субєктів, які мають право постійного права користування земельною ділянкою комунальної власності.

Відповідно до п. 6 розділу 10 «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Натомість, по справі встановлено, що ОСОБА_1 не виконав вищезазначену норму Земельного кодексу України.

Щодо твердження ОСОБА_1 про навмисно змінену адресу земельної ділянки, а саме зазначення адреси вул. Небесної Сотні, 5 замість правильної набережна Незалежності, 6, - суд бере до уваги відповідь КП «Архітектурно-планувальне бюро № 169 від 29 березня 2017 року щодо дійсного місцезнаходження земельної ділянки по вул. Небесної Сотні, 5 в м. Ужгороді, з якої вбачається, що у відповідності до рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 350 від 26 жовтня 2016 року, з метою упорядкування нумерації існуючих і новозбудованих обєктів нерухомого майна та згідно з адресним планом міста, за замовленням ПАТ «Закарпаттяобленерго» будівлі ТП-35 надано поштову адресу: м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 5, при цьому назву вулиці - Небесної Сотні присвоєно їй раніше, згідно рішення Ужгородської міської ради № 1320 від 29 травня 2014 року (колишня назва вулиця Уральська).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Матеріалами справи не доведено, що оспорюване ріше6ння Ужгородської міської ради являється таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. У зв'язку з вищенаведеним суд вважає, що вимоги позовної заяви є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідачем повністю спростовані, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Що стосується вирішення питання про стягнення з позивача на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано позовну заяву, відповідно до якої ПАТ «Закарпаттяобленерго» зазначено третьою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

По справі вбачається, що інтереси ПАТ «Закарпаттяобленерго» представляло професійне адвокатське обєднання «Консенсус», зокрема, старший партнер адвокат ОСОБА_4 і ПАТ «Закарпаттяобленерго» сплатило за надані послуги 10000,00 грн., факт чого підтверджується рахунком № 46 від 20 вересня 2018 року, звітом щодо виконання доручення клієнта згідно додатку № 53 від 20 серпня 2018 року до договору про надання правової допомоги № 38 від 31 січня 2018 року, платіжним дорученням № 10669 від 29 серпня 2018 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 78, 139, 243, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (вул. Добролюбова, 4/24, м. Ужгород, 88000, код НОМЕР_1) до Ужгородської міської ради (пл. Поштова, 3, м. Ужгород, 88000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (вул. Головна, 57, с. Оноківці, Ужгородський район, 88000, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ПАТ «Укртелеком» в особі Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком» (пл. Кирила і Мефодія, 4. М. Ужгород, 88005, ), ОСОБА_2 (вул. Митна, 12/26, м. Ужгород, 88000, код НОМЕР_2), про визнання незаконним та скасування рішення відмовити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (вул. Добролюбова, 4/24, м. Ужгород, 88000, код НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» (вул. Головна, 57, с. Оноківці, Ужгородський район, 88000, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_5