Справа № 804/3700/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2018 року Справа № 804/3700/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
В обґрунтування позову зазначено:
- з 06.02.2013 року позивачу призначена пенсія у розмірі 67% грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- 11.05.2018 року позивач звернулось до відповідача із заявою, у якій просила здійснити з 06.02.2013 року перерахунок раніше призначеної пенсії та виплатити пенсію, виходячи з 67% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, а також одноразової грошової допомоги при звільнені, які позивач отримувала протягом 2011-2013 років, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;
- листом №Б7460-18 від 21.05.2018 року відповідач відмовив у перерахунку пенсії;
- позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства.
Ухвалою суду від 29.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
15.06.2018 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування своєї позиції зазначив:
- відповідач не наділений повноваженнями визначати розмір грошового забезпечення та змінювати його, відповідальність за внесення складових грошового забезпечення до довідки про грошове забезпечення покладається на установу, якою надавалась відповідна довідка;
- до довідок про грошове забезпечення вносяться розміри грошового забезпечення, зокрема розмір надбавок і премії повинен бути зазначений у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою, у тому державному органу, звідки особа звільнилась на пенсію, тобто за січень 2016 року;
- пунктом 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393" від 13.02.2008 року №45 (далі - Порядок №45) не передбачено положень щодо врахування при перерахунку пенсії будь-яких фактично отриманих виплат, які були нараховані в період проходження служби.
Ухвалою суду від 02.07.2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.
12.07.2018 року представник відповідача надав до суду уточнений відзив на позов, в якому зазначив, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, одноразова грошова допомога при звільненні не носять постійного характеру і не є щомісячними, тому вони не включені до складу грошового забезпечення з якого обчислюється розмір пенсії. Також відповідач вказав, що позивачем пропущено строк для звернення до адміністративного суду, який передбачений статтею 122 КАС України.
12.07.2018 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 24.07.2018 року для надання додаткових доказів по справі; 24.07.2018 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 03.08.2018 року для надання часу для ознайомлення з матеріалами справи; 03.08.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04.09.2018 року.
В судовому засіданні 04.09.2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 06.02.2013 року призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших грошових осіб" у розмірі 67% грошового забезпечення.
11.05.2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії з 06.02.2013 року виходячи з 67% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, які ОСОБА_3 отримувала протягом 2011-2013 років, тобто протягом 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.23).
Листом №Б7460-18 від 15.05.2018 року відповідач повідомив позивача про те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, одноразова грошова допомога при звільненні не носять постійного характеру, та не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія; для включення їх до складу грошового забезпечення підстави відсутні (а.с.24-25).
Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулась з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію врегульовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі - Закон - № 2262-XII).
Відповідно до частини 3 статті 43 Закону № 2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" (далі - Порядок №393) визначено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Умови та порядок виплати військовослужбовцям та іншим категоріям осіб, в тому числі і працівникам органів внутрішніх справ, грошової допомоги на оздоровлення визначені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції чинній на час виплати відповідної допомоги позивачу, далі - Постанова №1294).
Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 Постанови № 1294).
Наведеним нормативним актом також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців та працівників органів внутрішніх справ і повинні були враховані при визначенні розміру грошового забезпечення для призначення пенсії позивачу, за умови сплати з них страхових внесків.
Вказана правова позиція узгоджується з позицією, що викладена у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №272/963/17 ( провадження № К/9901/844/17).
З довідки ГУ МВС України в Дніпропетровській області №1129 від 08.05.2018 року вбачається, що позивач у червні 2011 року отримала матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 7804,51 грн.; у березні 2012 року отримала матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 8022,22 грн. та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 9026, 35 грн.; у лютому 2013 року позивач отримала матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 9443,11 грн.
Також у вказаній довідці зазначено, що з виплачених позивачу у 2011-2013 роках матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.20).
З аналізу вищевказаних правових норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії в частині не включення до складу грошового забезпечення матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення.
Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії, виходячи з 67% грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні суд зазначає наступне.
За змістом частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII пенсія обчислюється з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Вказана норма не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 9 Закону № 2262-XII, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.
Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення. Вона відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту окремих категорій громадян. За цими ознаками одноразова грошова допомога при звільненні не може входити до додаткового грошового забезпечення, яке повинно враховуватися при нарахуванні пенсії.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 року у справі №345/2849/17 (адміністративне провадження №К/9901/273/18).
Крім того, з довідки ГУ МВС України в Дніпропетровській області №1235 від 16.07.2018 року вбачається, що позивачу при звільненні була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 103874,21 грн., на яку не нараховувався та не сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.71).
У довідці ГУ МВС у Дніпропетровській області №1130 від 08.05.2018 року, яку позивач надавала разом із заявою про перерахунок пенсії до відповідача, не зазначено про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з виплаченої позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні (а.с.21).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивачу з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні.
Частиною 1 статті 63 Закону № 2262-XII визначено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Згідно з частиною 2 статті 51 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 11.05.2018 року з наданням відповідних довідок, яких при призначенні пенсії не надавала. Таким чином, перерахунок раніше призначеної пенсії має бути проведений з наступного місяця після звернення, тобто з 01.06.2018 року.
Отже, з системного аналізу вищевикладених обставин справи та наведених вище норм матеріального права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Щодо доводів представника відповідача про те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, оскільки позивач наголошує, що дізналась про порушення своїх прав ще 06.02.2013 року, а до суду звернулась 22.05.2018 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що право позивача на перерахунок пенсії виникло з дня видачі довідок ГУ МВС у Дніпропетровській області про грошове забезпечення, тобто з 08.05.2018 року.
Позивач звернулась до відповідача із відповідною заявою 11.05.2018 року, листом якого від 15.05.2018 року було відмовлено у перерахунку пенсії.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду 22.05.2018 року, тобто в межах шестимісячного строку.
Таким чином, доводи представника відповідача, що позивачем пропущено строк звернення до суду є необґрунтованими.
Також, суд критично оцінює доводи представника відповідача про порушення позивачем норм Порядку №45.
Так, суд зазначає, що звернення позивача з приводу перерахунку пенсії відбувалось на підставі статті 63 Закону № 2262-XII, тоді як Порядок №45 регулює інші умови перерахунку пенсій та не поширюється на спірні правовідносини.
За приписами частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних, що складає 352,40 грн.
Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду в повному обсязі складено 14.09.2018 року.

Суддя М.В. Бондар