Справа № 803/2346/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2018 року

Київ

справа №803/2346/13-а

касаційне провадження №К/9901/19289/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянув у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.12.2013 (суддя Плахтій Н.Б.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016 (головуючий суддя - Ніколін В.В., судді: Гінда О.М., Качмар В.Я.) у справі № 803/2346/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерела» до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Джерела» звернулося до адміністративного суду з позовом до Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.08.2013 № та №.

Волинський окружний адміністративний суд постановою від 09.12.2013 позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26.01.2016 залишив постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.12.2013 без змін.

Ківерцівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.12.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016 скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, пункту 44.1 статті 44, пункту 138.2 статті 138, пункту 139.1 статті 139, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення справи в судах попередніх інстанцій).

Переглядаючи оскаржені судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин у справі правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Ківерцівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області було проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерела» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 30.06.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 30.06.2012, за результатами якої складено акт від 31.07.2013 №694/2201/23251213.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України у зв'язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку за господарськими операціями з придбання інформаційно-консультаційних послуг та послуг з аутсорсингу у Товариства з обмеженою відповідальністю «АПГ «Пан Курчак» та фізичної особи-підприємця Іванчука В.П. з огляду на їх нереальний характер.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилався на непідтвердження використання позивачем придбаних у контрагентів послуг у власній господарській діяльності, зокрема, з огляду на дефектність деяких первинних документів.

За результатами вказаної перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.08.2013:

№ про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 11123грн., в тому числі: 8898грн. основного платежу та 2225грн. штрафних (фінансових) санкцій;

№ про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 6862грн., в тому числі: 4574грн. основного платежу та 2288грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що господарські операції позивача з контрагентами мали реальний характер та підтвердженні належними первинними бухгалтерськими документами.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій з придбання послуг у Товариства з обмеженою відповідальністю «АПГ «Пан Курчак» та у фізичної особи-підприємця Іванчука В.П., судові інстанції встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими позивачем до матеріалів справи належним чином оформленими копіями первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач (замовник) придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «АПГ «Пан Курчак» послуги з виконання непрофільних функцій щодо організації централізованого управління підприємством, взаємодії між підприємствами та автоматизації управління підприємством на підставі договору аутсорсингу від 01.10.2011 №3/11-11, а також інформаційно-консультаційні послуги на підставі договору від 01.10.2011 №4/20-11.

Так, на виконання вимог договору аутсорсингу від 01.10.2011 №3/11-11 Товариством з обмеженою відповідальністю «АПГ «Пан Курчак» надано позивачу послуги архіваріуса, системного адміністратора та секретаря-референта, що підтверджується актами приймання-передавання документів на зберігання в об'єднаний архів, графіками надання послуг, звітами про виконану роботу, протоколами зборів учасників, актами здачі-прийняття робіт.

В межах виконання зобов'язань договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01.10.2011 №4/20-11 Товариством з обмеженою відповідальністю «АПГ «Пан Курчак» надано позивачу послуги щодо:

забезпечення нормативно-правовими актами (доступом до них) та інформацією про чинність в обсязі та на умовах, передбачених договором, що підтверджується листами у період з січня по червень 2012 року щодо вибірки та роз'яснення нормативно-правових актів;

здійснення консультацій з питань складання та перевірки проектно-кошторисної документації, що підтверджується звітами за результатами перевірки кошторисної документації та актами виконаних робіт за березень, квітень та червень 2012 року, актами приймання виконаних будівельних робіт, у яких проставлено підпис кваліфікованого інженера Лопушан Т.М. з відміткою «за розцінки».

Придбання позивачем аутсорсингових та інформаційно-консультаційних послуг саме у Товариства з обмеженою відповідальністю «АПГ «Пан Курчак» зумовлене необхідністю мінімізації витрат на оплату праці найманих працівників, оскільки позивач є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «АПГ «Пан Курчак» та входить до групи підприємств, які здійснюють свою діяльність під торговою маркою «Агропромислова група «Пан Курчак», що підтверджується Ліцензійним договором №ЛД-01/11 про передачу прав на використання торговельної марки від 29.12.2011 та статутом.

Разом з тим, щодо господарських відносин позивача з фізичною особою-підприємцем Іванчуком В.П. судами попередніх інстанцій встановлено, що операції з вказаним контрагентом здійснювалися на підставі договору від 01.01.2012.

Предмет такого договору, який полягає в наданні послуг з консультування щодо організації, ведення будівництва, реконструкції об'єктів нерухомості, відповідає видам господарської діяльності фізичної особи-підприємця Іванчука В.П. згідно зі свідоцтвом про сплату єдиного податку.

Фактичне виконання таких зобов'язань підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт, актами здачі-прийняття робіт на об'єктах нерухомості, на яких позивач здійснював ремонт та реконструкцію на підставі договорів підряду.

Досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарських операцій, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

При цьому, суд звертає увагу, що податковий орган ні в акті перевірки, ні під час розгляду справи судами не посилався на наявність кримінальних справ стосовно контрагентів позивача чи на заперечення ними здійснення господарської діяльності.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області без задоволення, а оскаржених судових рішень судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Ківерцівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.12.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016 у справі №803/2346/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна І.А. Гончарова І.Я. Олендер