Справа № 140/1316/18
Суддя: Науменко С. М.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Немирівський районний суд Вінницької області
Справа № 140/1316/18
Провадження №2-а/140/37/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.09.18 року м. Немирів
Немирівський районний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді Науменка С.М.
за участю секретаря судових засіданнь ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -
ОСОБА_2 звернувся до Немирвського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи його тим, що 16 березня 2018 року в м. Немирові інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення серія БР № 490219, згідно змісту якої позивач будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, а саме начальником Немирівської ДЕД, не вжив заходів щодо ліквідації ямковості на ділянці дороги М-12 - 499 км, глибина яких 0.10-0.14 см, чим порушив правила норми та стандарти утримання доріг, п.3.1.1 ДСТУ 3587-97 та п. 15 ПДР України. Позивача ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і піддано штрафу у сумі 1 020,00 гривень.
Дану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у звязку з тим, не повинен нести адміністративної відповідальності по вказаній статті, так працює на посаді начальника Немирівської філії ДЕД і не являється посадовою особою в контексті ч.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух», тобто безпосередньо не відповідає за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг.
Позивач просив поновити строк для оскарження постанови, постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 490219 від 16.03.2018 року скасувати; справу про адміністративне правопорушення закрити.
Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовільнити, крім того просив поновити строк для подачі позовної заяви, оскільки постанову отримав не вчасно.
Інспектор ВБДР УПП у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В ході судового розгляду встановлено, що постановою серії БР № 490219 від 16.03.2018 року, прийнятою старшим інспектором ВБДР УПП в Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 1020,00 грн.
Відповідно до зазначеної постанови про адміністративне правопорушення, 16.03.2018 року о 13:40 год. ОСОБА_2 будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, а саме начальником Немирівської ДЕД, не вжив заходів щодо ліквідації ямковості на ділянці дороги М-12 - 499 км, глибина яких 0.10-0.14 см, чим порушив правила норми та стандарти утримання доріг, п.3.1.1 ДСТУ 3587-97 та п. 15 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.140 КУпАП (а.с.6).
Позивач вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова складена з порушенням норм законодавства, а обставини, викладені в ній, не відповідають дійсності.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як вбачається зі змісту положень ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані, зокрема, при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху.
Відповідно до вимог ч.ч. 2-4 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених ч.ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Згідно із приписами ч.ч. 1, 3, 6, 9, 10 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Також, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Встановлено ч. 3 розділу 2 «Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 139, ч. 4 ст. 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1-3 ст. 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

За правилами ч. 1 ст. 140 КУпАП, порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, суд, дослідивши матеріали справи, зазначає, що в них відсутня будь-яка фіксація (фото-, кіно-, відеозйомка) факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. Відповідач також не надав до суду будь-яких фото або відео доказів, які б беззаперечно підтвердили факт скоєння позивачем цього адміністративного правопорушення.

До того ж, в матеріалах справи відсутні і будь-які відомості щодо складання посадовими особами відповідача акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою, складання якого, як вже було зазначено вище, є обов'язковим (коли протокол не складається) при встановленні правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП та притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до неї.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, ч. 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Отже, враховуючи вищевказані норми діючого законодавства, можна зробити висновок, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не надано жодних доказів (окрім спірної постанови) вчинення позивачем правопорушення, то відповідно, факт вчинення останнім порушення вимог ч. 1 ст. 140 КУпАП є непідтвердженим, а тому, притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним, внаслідок чого, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова про адміністративне правопорушення серії БР № 490219 від 16.03.2018 року підлягає скасуванню з закриттям справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України, ст. ст. 9-11, 140, 245, 247, 251, 280, 293 КУпАП, ст. ст. 5, 7-10,72, 77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовільнити.

Поновити строк для оскарження постанови серії БР №490219 інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 16.03.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Скасувати постанову серії БР №490219 інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 16.03.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП увигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 140 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: