Справа № 824/994/18-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення заяви

12 жовтня 2018 р. м. Чернівці справа № 824/994/18-а
Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув матеріали поданої Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області заяви щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю "Капітела".
11.01.2018 р. о 09 год. 51 хв. Головне управління ДФС у Чернівецькій області (далі - заявник) звернулося до суду із заявою, в якій просить винести рішення, яким визнати обґрунтованим рішення про накладення адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю "Капітела" від 10.10.2018 р. №272.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.10.2018 р. заяву щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків залишено без руху та надано заявнику строк до 09 год. 45 хв.12.10.2018 р. для усунення недоліків.
Залишаючи заяву без руху, суд виходив з того, що заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 та 283 КАС України, а саме:
- у поданій до суду заяві заявник не обґрунтував дотримання строку звернення до суду встановленого ч. 2 ст. 283 КАС України з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду;
- у супереч вимогам ст. 94, ч. 4 ст. 161 КАС України заявником належним чином не завірено копії доданих до заяви документів;
- у порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 283 КАС України, заявник не надав документів, які підтверджують повноваження уповноваженої особи - в.о. начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_1 на звернення до суду із позовом в інтересах Головного управління ДФС у Чернівецькій області;
- у супереч вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України заявник не надав доказів сплати судового збору за подання заяви.
Крім того, судом відмовлено у задоволенні клопотання заявника про відстрочення (відтермінування) сплати судового збору відмовлено, оскільки невмотивоване звільнення від оплати повністю або частково, відстрочення або розстрочення сплати судових витрат утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб'єктів звернення за судовим захистом.
Ухвалу про залишення позовної заяви без руху представник заявника отримав за заявою 11.10.2018 р., що підтверджується особистим підписом представника на заяві.
На виконання вимог ухвали суду від 11.10.2018 р. у строк встановлений судом подав до суду заяви про усунення недоліків заяви щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
Згідно ч. 3 ст. 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Частиною 3 ст. 283 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 2 цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів.
Перевіривши виконання заявником вимог ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.12.2018 р. щодо усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, суд вважає, що наявні підстави для повернення заяви заявнику.
З наданих до суду заяв не вбачається повне усунення недоліків зазначених в ухвалі Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.10.2018 р., а також не містять доказів та обґрунтувань на підтвердження реальної неспроможності виконати вказану ухвалу.
Зокрема, заявником частково виконано вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху, а саме:
- заявник обґрунтував дотримання строку звернення до суду встановленого ч. 2 ст. 283 КАС України;
- належним чином завірив копії доданих до заяви документів;
- надав до суду наказ Головного управління ДФС у Чернівецькій області №166-0 від 20.07.2018 р., з метою підтвердження повноважень уповноваженої особи - в.о. начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_1 на звернення до суду із заявою в інтересах Головного управління ДФС у Чернівецькій області;
Щодо сплати судового збору, суд зазначає наступне. Так, згідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).
Згідно ст. 1 цього Закону судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно ст. 9 Закону № 3674-VI суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Платники судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ч. 1 ст. 2 Закону № 3674-VI).
Відповідно до ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Розміри ставок судового збору визначено ст. 4 цього Закону. Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить - 1 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 р." з 1 січня 2018 р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762,00 грн.
Частиною 3 ст. 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
З метою виконання вимог ухвали суду про залишення заяви без руху у частині не надання доказів сплати судового збору представник заявника надав до суду копію платіжного доручення №2090 від 11.10.2018 р.
Дослідженням вищевказаного доручення судом встановлено, що на ньому відсутні відмітки про одержання банком платіжного доручення та проведення банком платежу.
Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. ст. 74 та 75 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Крім того, суд зазначає, що належним документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення (оригінал). У разі коли оплата збору здійснюється шляхом перерахування коштів з рахунка вкладника, відкритого в установі банку, додається довідка, засвідчена підписом контролера, скріпленим печаткою фінансової установи.
Оцінюючи належність поданого представником заявника платіжного доручення №2090 від 11.10.2018 р. суд зазначає, що вказане платіжне доручення є не належним доказом сплати заявником судового збору за звернення до суду з заявою щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, оскільки на ньому відсутні відмітки про одержання банком платіжного доручення та проведення банком платежу. Відтак, суд не може згідно вимог ст. 9 Закону № 3674-VI перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Частиною 3 ст. 283 КАС України передбачено, що невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів.
Оскільки заявником у повному обсязі не усунуто недоліки заяви у строк визначений судом заява щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків підлягає поверненню заявнику.
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права.
Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його правами та обов'язками.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 р. у справі "ОСОБА_2 проти України", яке 30.08.2013 р. набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28.05.1985 р. у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства").

У рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 р. (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Зважаючи на те, що судом вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права заявника на доступ до правосуддя, а останній не усунув недоліки заяви у строк визначений судом та не продемонстрував готовність брати участь на цьому етапі розгляду його заяви, тому логічним є застосування до нього передбачених законодавством наслідків - повернення заяви.

Крім того, суд зазначає, що повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 169, 243, 248 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Заяву Головного управління ДФС у Чернівецькій області щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю "Капітела" повернути заявнику.

2. Копію ухвали про повернення заяви надіслати заявнику.

3. Роз'яснити заявнику, що повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до ст. 283 КАС України ухвали суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.К. Левицький