Справа № 540/2095/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 жовтня 2018 р. м. ХерсонСправа № 540/2095/18

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Гомельчук С.В., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

05 жовтня 2018 року ОСОБА_1, від імені якого діє адвокат ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України №786 від 13.06.2018 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України № 614 о/с від 20.06.2018 року в частині звільнення рядового поліції ОСОБА_1, поліцейського роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції.

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160 - 161 КАС України, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються, зокрема: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв'язку (не зазначено щодо відповідача та третьої особи), офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти (не зазначено щодо третьої особи) (п. 2.); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8). Однак, позовна заява не містить наведених відомостей, у зв'язку з чим, позивачу необхідно подати виправлену позовну заяву з врахуванням приписів ч. 5 ст. 160 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір", суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною 3 ст. 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до листа Державної судової адміністрації України від 14 вересня 2018 року № 6-17517/18 "Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору", суд при розгляді позовних заяв має перевіряти чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Як вбачається із квитанції № 2335/з13 від 14 серпня 2018 року на суму 750,00 грн., судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду сплачений ОСОБА_2, проте позивачем по справі є ОСОБА_1 (згідно Договору № 010718 від 01 липня 2018 року ОСОБА_2 є уповноваженим представником ОСОБА_1В.).

У зв'язку із наведеним, суд вважає, що саме ОСОБА_1 має сплатити судовий збір за подання даного позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" передбачає встановлення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 1 липня 2018 року, в сумі 1841,00 грн.

Підпунктом 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", передбачена ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, позовна заява містить вимогу немайнового характеру, за яку позивачу необхідно було сплатити судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 736,40 грн. Відтак, ОСОБА_1 слід надати до суду оригінал документу про сплату ним судового збору у наведеному розмірі.

Крім того, суд зауважує на тому, що квитанція № 2335/з13 від 14 серпня 2018 року використовується у справі № 2140/1453/18 та відповідно до ухвали про повернення позовної заяви від 20 серпня 2018 року по вказаній справі, судовий збір позивачу не повертався. Відтак, квитанція № 2335/з13 від 14 серпня 2018 року не може використвуватись у справі №540/2095/18.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, то однією з вимог позивача є визнання протиправним та скасування наказу Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України № 786 від 13 червня 2018 року в частині притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Проте, зі змісту позову та доданих до нього документів суд не має можливості встановити дату ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом або отримання ним інформації щодо оскаржуваного наказу, у зв'язку із чим неможливо перевірити дотримання позивачем строку звернення до суду відповідно до частини 5 ст. 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Доказ про ознайомлення позивача з відповідним наказом про звільнення, який вказаний як додаток у заяві позивача від 13 серпня 2018 року, в матеріалах справи відсутній. Відтак, позивач має надати відповідний документ до суду.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не обрано способу поновлення своїх порушених прав.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст. 169 КАС України суд приймає рішення про залишення позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, тому керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України, суд

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/2095/18 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Гомельчук С.В.