Справа № 823/304/15
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

09 жовтня 2018 року

справа №823/304/15

адміністративне провадження №К/9901/9605/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Некс 2010» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у складі судді Бабіч А.М. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у складі суддів Шостак О.О., Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С. у справі №823/304/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Некс 2010» до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

13 лютого 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Некс 2010» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення податкового органу від 09 жовтня 2014 року № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку з податку на додану вартість на 1 315 939 грн. за основним платежем та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 328 985 грн., з мотивів безпідставності його прийняття.

31 березня 2015 року постановою Черкаського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року, у задоволені позову Товариства відмовлено з мотивів доведеності податковим органом податкових правопорушень покладених в основу прийняття податкового повідомлення - рішення.

30 червня 2015 року Товариством подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов Товариства повністю.

01 липня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства та витребувано з Черкаського окружного адміністративного суду справу №823/304/15.

26 липня 2015 року справа №823/304/15 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

28 липня 2015 року податковим органом до Вищого адміністративного суду України подані заперечення на касаційну скаргу Товариства, які долучені до матеріалів справи, у яких податковий орган просить залишити касаційну скаргу Товариства без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін посилаючись на безпідставне формування податкового кредиту за операціями придбання нафтопродуктів, факт поставки яких не доведений.

25 січня 2018 року справа №823/3-4/15 разом із матеріалами касаційного провадження К/9901/9605/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 37307714, перебуває на податковому обліку з 11 жовтня 2010 року, є платником податку на додану вартість.

Податковим органом у вересні 2014 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Антарес» за липень 2014 року, результати якої викладені в акті перевірки від 22 вересня 2014 року № 358/23-01-22-04/37307714 (далі - акт перевірки).

Керівником податкового органу 09 жовтня 2014 року прийняте податкове повідомлення-рішення №, згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акту перевірки, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість 1315939 грн. за порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 та пунктів 201.1, 201.4, 201.7, 201.8, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України та застосовані штрафні (фінансові) санкції 328985 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Антарес» укладені договори поставки нафтопродуктів від 01 липня 2014 року №ДГ-0107/25 та від 21 липня 2014 року №ДГ-2107/9, виконання яких Товариство доводить актом приймання-передачі нафтопродуктів від 31 липня 2014 року на загальну кількість палива 344.274 тонн (загальна сума податку на додану вартість за якими складає 1129044, 99грн.), за яким придбаний бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С та D та актом приймання-передачі нафтопродуктів від 31 липня 2014 року на загальну кількість палива 56.460 тонн (загальна сума податку на додану вартість, включена в ціну товару, 186893,89грн.), за яким придбаний бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С.

За висновком судів попередніх інстанцій, укладені між позивачем та його контрагентом договори не містять всіх істотних умов для визнання їх укладеними, оскільки не містять конкретного найменування, номенклатури, вимог до якості та кількості замовленого товару, умов про терміни, пункти розвантаження та визначення умов доставки товару, а саме того, на кому зі сторін договору лежить обов'язок доставити товар щодо кожної партії поставок.

За даними бухгалтерського обліку «Оборотно-сальдова відомість по рахунку 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», картки рахунку 63.1.12 за липень 2014 року позивач відобразив 01 липня 2014 факт здійснення господарських операцій відповідно до договору №ДГ-0107-25 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Антарес» на загальну суму 6771269,95грн., а до договору №ДГ-0107-9 на загальну суму 1121363,35 грн. - 21 липня 2014 року, при цьому за актами приймання-передачі нафтопродуктів №№00053, 00052 придбання палива відбулося пізніше, а саме 31 липня 2014 року, оплата товару за цими договорами не здійснена, товарно-транспортні накладні за якими отриманий товар від контрагента відсутні.

Висновуючись на викладених обставинах суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що формування позивачем витрат здійснено за правочинами, що реально не відбулися.

Щодо порядку контролювання якості під час приймання, зберігання і відпуску нафти та/або нафтопродуктів, прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком нафти і нафтопродуктів, їх транспортуванням, судами попередніх інстанцій проведено системний аналіз положень Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 4 червня 2007 року №271/121 та встановлено перелік документів, які мають бути додані до акту приймання нафти та/або нафтопродукту за якістю за формою №14-НК, складеного у відповідності до вимог цієї Інструкції та Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281/171/578/155), а також Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за N 128/2568, та положення ГОСТу 27352-87 "Автотранспортные средства для заправки и транспортирования нефтепродуктов.Типы, параметры и общие технические требования", та встановлено, що документи, які посвідчують вчинення будь-яких із наведених господарських операцій у позивача відсутні.

Надані суду ТТН перевезення нафтопродуктів із нафтобази Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпронафтопродукт" до автозаправних станцій позивача за оцінкою судів попередніх інстанцій не містять інформації про те, чи перевозиться за ними паливо, отримане від Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес", та встановлено, що складені вони у періоді іншому, ніж первинно-бухгалтерські документи та податкові накладні, доказів зберігання на складі пального, придбаного позивачем у контрагента Товариством не надано.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відсутність належних та допустимих доказів щодо здійснення всіх етапів отримання нафти та нафтопродуктів, що призвело до висновку про недоведеність факту їх придбання позивачем та як наслідок цього до безпідставного формування податкового кредиту за цими операціями.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дослідженнями акту перевірки та долученими до матеріалів справи відповідними первинними документами встановлено відсутність руху придбаної позивачем продукції.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Недоведеність здійснення позивачем господарських операцій, їх реального характеру, встановлена судами попередніх інстанцій, що доводить безпідставність формування позивачем податкового кредиту по факту придбання товару та підтверджує висновки податкового органу про податкові правопорушення покладені в основу прийняття податкових повідомлень-рішень.

Суд зазначає, що позивачем касаційною скаргою не обґрунтовано, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, внаслідок чого у цій частині касаційна скарга є невмотивованою.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентом позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Некс 2010» залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі №823/304/15 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер