Справа № 461/5460/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№461/5460/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), в якому просить:

- скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 15.06.2018 року № 454 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії повністю;

- визнати дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до ст. 13,ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - протиправними;

- зобовязати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до ст. 13., ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Переліку 2 «Охорона здоровя» закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженого Постановою КМУ № 909 від 04.11.1993 р.;

- зарахувати до спеціального стажу роботи неврахований період роботи в КЗЛОР ОБСМП, а саме з 10.01.2006р. по 03.03.2011 р. та з 13.07.2015р. по даний час та період роботи як фізична особа-підприємець з 17.09.2008р. по 01.03.2018р.

Посилається на те, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак йому було відмовлено. Рішення про відмову мотивоване тим, що у ОСОБА_1 немає 26 років і 6 місяців спеціального стажу роботи, необхідного для призначення даного виду пенсії. Зокрема, на думку позивача, відповідач не врахував його спеціального стажу за період роботи в КЗЛОР ОБСМП, а саме з 10.01.2006р. по 03.03.2011 р. та з 13.07.2015р. по даний час. Вважаючи вказану відмову протиправною та такою, що порушує його право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернувся до суду з даним позовом.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що відповідно до записів трудової книжки стаж роботи позивача на посадах, які дають право на вислугу років, становить 22 роки 8 місяців 27 днів. Для призначення пенсії відповідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідно 26 років і 6 місяців спеціального стажу робити необхідного для призначення даного виду пенсії. Вважає рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії правомірним та заперечує щодо заявленого позову.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 27.07.2018 справу передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, у період з 03.08.1987 р. по 01.11.1987р. позивач працював провізором-технологом в аптеці № 50 м.Львова, з 02.11.1987р. по 07.02.1988р.-провізором-аналітиком, провізором-технологом в аптеці № 50м.Львова, з 01.02.1988р. по 18.01.1990р. провізором-аналітиком в аптеці № 50 м.Львова, з 19.01.1990р. по 28.02.1990р. провізором-технологом в аптеках №45, № 50 м.Львова, з 01.03.1990р. по 30.07.1996р. - провізором-організатором завідуючого в аптеці №45 м.Львова, з 01.08.2018 р. по 29.05.1997р. провізором-організатором завідуючого в ДКП Аптека № 45 м.Львова, з 30.05.1997р. по 09.01.2006р. директором з виконанням обовязків провізора-організатора в ТзОВ «Аптека № 45» м.Львова, з 10.01.2006р. по 03.03.2011р. заступником директора Обласної бази спеціального медичного постачання, з 04.03.2011р. по 01.07.2015р. виконувачем обовязків завідувача ДКП «Центральна районна аптека № 60 м.Жовква», з 13.07.2015 року по даний час завідувачем відділу бак. препаратів складу № 1076 Комунального закладу Львівської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання».

07.02.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на що отримав відмову, викладену у рішенні від 15.06.2018 № 454.

Вказане рішення мотивоване тим, що згідно з записами в трудовій книжці, стаж позивача на посадах, які дають право на вислугу років, становить 22 роки 8 місяців 27 днів. Для призначення пенсії відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідно мати 26 років і 6 місяців спеціального стажу роботи необхідного для призначення даного виду пенсії.

Відповідачем не було зараховано стаж роботи позивача з 10.01.2006р. по 03.03.2011р. заступником директора Обласної бази спеціального медичного постачання та з 13.07.2015 року по даний час завідувачем відділу бак. препаратів складу № 1076 Комунального закладу Львівської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання». На його думку, право на пенсію мають працівники не всіх фармацевтичних (аптечних) закладів, а лише ті, що визначені Переліком закладів та установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких має право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. На думку відповідача, фармацевти аптечних (складів) баз не мають права на пенсію за вислугу років, отже позивач не набув права для призначення пенсії даного виду.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що на переконання позивача він має право на призначення пенсії за вислугу років згідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте відповідачем відмовлено у призначенні такої. Вважаючи у звязку із цим свої права порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.ст.51, 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Право на пенсію за вислугу років, серед інших, мають: працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» заклад охорони здоров'я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників;

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909. Згідно з розділом 2, посади провізорів та фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборанти аптек, аптечних кіосків, аптечних магазинів, контрольно-аналітичних лабораторій віднесено до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Медичне обслуговування, відповідно до абз.5 ст.3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» - це діяльність закладів охорони здоров'я та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку, у сфері охорони здоров'я, що не обов'язково обмежується медичною допомогою, але безпосередньо пов'язана з її наданням.

З огляду на викладене, вбачається, що приналежність суб'єкта господарювання до закладу охорони здоров'я визначається сукупністю наступних критеріїв: забезпечення медичного обслуговування населення; наявність дозвільного документа на провадження певного виду господарської діяльності; виконання професійної діяльності компетентними працівниками.

Відповідно до Наказу Міністерства охорони здоровя від 28.10.2002 року № 385 Про затвердження переліків закладів охорони здоровя, лікарських провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоровя згідно з ч. 3 Переліку до Фармацевтичних (аптечних) закладів належать: Аптека, Аптечна база (склад), База (склад) медичної техніки, База спеціального медичного постачання (центральна, республіканська, обласна), Контрольно-аналітична лабораторія, Лабораторія з аналізу якості лікарських засобів, Магазин (медичної техніки, медичної оптики)(перший критерій).

Як вбачається з Ліцензії № Комунального закладу Львівської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» основним видом господарської діяльності даного закладу є оптова торгівля лікарськими засобами (другий критерій).

Копія диплому № 753047 та копія посвідчення про проходження підвищення кваліфікації, долучені до матеріалів позовної заяви, підтверджують наявність у позивача освіти за спеціальністю фармація, а, відтак, це свідчить про здійснення професійної діяльності(третій критерій).

Відповідно до Переліку провізорських посад, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоровя від 28.10.2002 року № 385 до посад провізорів-спеціалістів відносяться керівники фармацевтичних (аптечних) закладів та їх заступники, зокрема: завідувач, директор, начальник, заступники з числа провізорів (завідувача, директора, начальника); керівники структурних підрозділів, зокрема завідувач, начальник, заступники з числа провізорів(завідувача, начальника), завідувач аптечного пункту; провізори-спеціалісти зокрема старший провізор, провізор, провізор-косметолог, провізор-аналітик, провізор клінічний, провізор-інтерн.

З аналізу наведених законодавчих норм та нормативних актів вбачається, що до закладів охорони здоров'я віднесені бази спеціального медичного постачання (центральна, республіканська, обласна), а до посад, які надають право на пільгову пенсію віднесені посади провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад).

Відтак, підставою для призначення пенсії за вислугою років позивачу є робота на посаді провізора (незалежно від найменування посад) у закладі, віднесеному до закладів охорони здоров'я, при наявності спеціального стажу в контексті даної спірної ситуації не менше 26 років 6 місяців.

В обґрунтування позовних вимог позивачем до матеріалів справи надано копії трудової книжки, яка є підтвердженням того, що у період з 10.01.2006р. по 03.03.2011р. позивач працював заступником директора Обласної бази спеціального медичного постачання та з 13.07.2015 року по даний час завідувачем відділу бак. препаратів складу № 1076 Комунального закладу Львівської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання».

Відтак, робота позивача на цих посадах може бути зарахована до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, копією трудової книжки підтверджується достатній стаж позивача на посадах який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 26.03.2008, має ліцензію на роздрібну торгівлю лікарськими засобами серії АВ № 419288 від 17.09.2008.

Таким чином, враховуючи наявність у ФОП ОСОБА_1 Ліцензії на роздрібну торгівлю лікарськими засобами, період роботи позивача з 17.09.2008 року по 01.11.2011 року як фізичної особи-підприємця підлягає зарахуванню до спеціального стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років.

Отже, суд вважає помилковими висновки Пенсійного фонду про неможливість зарахування до стажу роботи позивача періоду з 10.01.2006р. по 03.03.2011р. на посаді заступника директора Обласної бази спеціального медичного постачання та з 13.07.2015 року по даний час на посаді завідувача відділу бак. препаратів складу № 1076 Комунального закладу Львівської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» та з 17.09.2008 року по 01.11.2011 року як фізичної особи-підприємця.

При цьому, суд враховує приписи ч.2 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить висновку про протиправність рішення відповідача, викладеного в листі від 15.06.2018 року № 454, про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому вимога позивача про визнання дій ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до ст. 13, ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - протиправними, не має самостійного правового значення, оскільки охоплюється попередньою вимогою позивача про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 15.06.2018 року № 454 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії повністю, а, відтак, окремому розгляду та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Судові витрати, відшкодовуються позивачу відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 15.06.2018 року № 454 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобовязати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до ст. 13., ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою КМУ № 909 від 04.11.1993 р., та зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 неврахований період роботи з 10.01.2006р. по 03.03.2011р. на посаді заступника директора Обласної бази спеціального медичного постачання та з 13.07.2015 року по даний час на посаді завідувача відділу бак. препаратів складу № 1076 Комунального закладу Львівської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання» та період роботи як фізична особа-підприємець з 17.09.2008р. по 01.03.2018р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 7900, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено і підписано 16.10.2018 року.

Суддя В.М. Сакалош