Справа № 603/586/18
Суддя: Іванчук В. М.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/586/18
Провадження №2-а/603/24/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

секретар судового засідання: Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська адміністратративну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №230132 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11.08.2018 року під час руху транспортним засобом марки «Беларус» в с.Комарівка Монастириського району, у його транспортного засобу несподівано виключився двигун, після чого він зупинився справа на узбіччі дороги та вийшов з транспортного засобу, щоби з'ясувати причину поломки двигуна.

Через деякий час до нього під'їхав автомобіль поліції, з якого вийшло декілька працівників поліції, один з яких вказав, що позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу у недозволеному місці, чим перешкоджає рух іншим транспортним засобам. У відповідь позивач зазначив, що причиною зупинки ТЗ є поломка двигуна, яку він намагався усунути, при цьому, жодних перешкод для руху інших транспортних засобів його транспортний засіб не створює. Крім того, у місці зупинки його ТЗ не було жодних знаків регулювання дорожнього руху, забороняючих зупинку у вказаному місці. Незважаючи на це, інспектор поліції склав оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач ОСОБА_1 вважає зазначену постанову такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, оскільки при винесенні постанови, інспектор поліції не керувався жодними допустимими доказами. Крім того, при винесенні постанови інспектор поліції не ознайомив позивача із правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та зміст зазначеної постанови не містить порядку її оскарження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №230132, 11.10.2018 року ОСОБА_3 в с.Комарівка Монастириського району здійснив зупинку транспортного засобу у забороненому місці, чим створив перешкоду для руху іншим учасникам дорожнього руху.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобовязані знати та неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.15.10 д ПДР України, стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Пунктом 15.2. ПДР України передбачено, що стоянка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз'їзд або об'їзд транспортного засобу, що зупинився.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, зокрема підлягають зясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, повністю викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії НК №230132 від 11 серпня 2018 року, які є об'єктивними та вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.

Зазначені обставини підтверджуються також дослідженими в судовому засіданні фотокопіями місця вчинення адміністративного правопорушення, а тому, суд не приймає до уваги пояснення позивача викладені ним у позовній заяві, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні й доводи позивача ОСОБА_1 про те, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором поліції позивача не було ознайомлено з правами, передбаченими ст268 КУпАП.

Також суд враховує те, що позивач ОСОБА_1 в судове засідання для надання пояснень жодного разу не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, за обставин викладених у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №230132 від 11 серпня 2018 року, тому заявлені позивачем вимоги про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, до задоволення не підлягають.

Керуючись п.п. 1.3, 1.9, 15.10 ПДР України, ст.ст. 22, 122, 247, 251, 252, 280, 283 КУпАП, ст.ст.1, 8, 9, 20, 77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні адміністратративного позову ОСОБА_1 до Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Якщо в судовому рішенні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. М. Іванчук