Справа № 826/11558/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

08 жовтня 2018 року м. Київ № 826/11558/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання: б/н від 25.09.2018 «Про залишення позову без розгляду» адвоката Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та № 01-3478 від 08.10.2018 «Про залишення позову без розгляду» представника Державного бюро розслідувань - ОСОБА_4 у адміністративній справі

за позовом ОСОБА_5
доКомісії з проведення конкурсу на заняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань
треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет споруДержавне бюро розслідувань, Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_2
про представники учасників справи: у судовому засіданні також були присутні: визнання дій протиправними та скасування рішення позивач - ОСОБА_5; представник позивача - адвокат ОСОБА_6; відповідач - не з'явилися; третьої особи-1 - ОСОБА_4; третьої особи-2 - адвокат ОСОБА_3; вільні слухачі, журналісти: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
(у судовому засіданні 08.10.2018, відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), проголошено вступну та резолютивну частини ухвали),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (адреса: 24000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) (далі альтернативно - позивач або ОСОБА_5.) подав на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов б/н від 24.07.2018 до Комісії з проведення конкурсу на заняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань (адреса: 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) (надалі - відповідач або Комісія), у якому просить суд:

визнати дії Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань щодо допуску ОСОБА_2 до участі в конкурсі на посаду Директора Державного бюро розслідувань протиправними;

визнати рішення Комісії, оформлене протоколом від 14 листопада 2017 року № 40, яким затверджено список кандидатів для розгляду під час засідання Комісії 16 листопада 2017 року з метою остаточного голосування для прийняття рішення Комісією щодо визначення єдиної кандидатури (переможця конкурсу) на посаду Директора Державного бюро розслідувань, в частині внесення до списку ОСОБА_2 на посаду Директора Державного бюро розслідувань протиправним та скасувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2018 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у даній справі; призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 06.09.2018; залучено Державне бюро розслідувань (адреса: 01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2, ідентифікаційний код - 41760289) (по тексту - третя особа-1 або Бюро або ДБР) та Директора Державного бюро розслідувань - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2) (в ухвалі - третя особа-2 або ОСОБА_2) до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору; витребувано у Комісії та Кабінету Міністрів України належним чином завірені копії певних документів.

06.09.2018 судом оголошено перерву, судове засідання призначено на 25.09.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2018 витребувано повторно у Комісії рішення Конкурсної Комісії, оформлене протоколом від 25.04.2016 № 5, яким затверджено умови та порядок проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань; регламент Конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, працівників підрозділів внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань, затвердженого Протоколом засідання Конкурсної комісії і проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державною бюро розслідувань, працівників підрозділів внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань від 25.04.2016 № 6 в редакції, затвердженій згідно із Протоколом засідання Конкурсної комісії від 18.07.2017 № 34; заяву ОСОБА_2 про допуск до участі у конкурсі з наданням згоди на проведення спеціальної перевірки відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", на обробку персональних даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних", а також на участь у психофізіологічному дослідженні із застосуванням поліграфа та проходження тестування на знання законодавства; рішення Конкурсної комісії, оформлене Протоколом від 15.06.2016 № 8, яким затверджено список кандидатів, які подали документи для участі у конкурсі на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань; рішення Конкурсної комісії, оформлене Протоколом засідання Конкурсної комісії № 40 від 14.11.2017, затверджено список кандидатів для розгляду під час засідання Комісії 16 листопада 2017 року з метою остаточного голосування для прийняття рішення Комісією щодо визначення єдиної кандидатури (переможця конкурсу) на посаду Директора Державного бюро розслідувань; рішення Конкурсної комісії, оформлене Протоколом засідання Конкурсної комісії № 42 від 21.12.2017, яким прийнято рішення про обрання кандидатом для призначення па посаду Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_2; рішення Конкурсної комісії, оформлене Протоколом № 30 від 05.12.2016, яким затверджено Перелік кандидатів, які допущені до участі у наступних станах конкурсу за результатами проведених співбесід із зазначенням посади (посад), на яку (які) претендує кандидат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.10.2018.

25 вересня 2018 року до суду від адвоката третьої особи-2 - ОСОБА_3 (у тексті альтернативно - заявник) надійшло клопотання про залишення позову без розгляду. Клопотання мотивоване тим, що позивач звернувся із позовом б/н від 24.07.2018 до Окружного адміністративного суду м. Києва 24.07.2018. Проте, як вбачається з офіційного сайту «Судова влада України», громадянин ОСОБА_5 звернувся в Окружний адміністративний суд м. Києва (справа № 826/7110/18, головуючий суддя - Донець В.А.) із позовом до Комісії, треті особи: директор ДБР - ОСОБА_2, Прем'єр - міністр України - ОСОБА_12, Президент України - ОСОБА_13 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішень. Як вказує адвокат ОСОБА_3, предмет розгляду судової справи за № 826/11558/18, а також предмет справи за № 826/7110/18 є ідентичними та зводяться до визнання протиправними дій і скасування рішення відповідача щодо призначення ОСОБА_2 на посаду Директора державного бюро розслідувань. Водночас, подану у справі № 826/7110/18 позовну заяву залишено без руху у зв'язку із пропуском місячного строку на звернення до суду із позовом, а надалі, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва 01.06.2018 у справі № 826/7110/18, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018, позовну заяву було повернуто. Відтак, враховуючи, що гр. ОСОБА_5 будучи учасником конкурсу на зайняття посади Директора ДБР, дізнався про прийняте рішення безпосередньо 14.11.2017, та маючи доступ до усіх документів, а також електронних матеріалів співбесід, тощо, які проводив відповідач по справі, оскільки усі зазначені матеріали є відкритими та по сьогоднішній день знаходяться на офіційному веб-порталі Кабінету міністрів України, звернувшись лише 24.07.2018 із вказаним позовом, останній пропустив місячний строк на звернення до суду, що, в силу вимог п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, свідчить про наявність підстав для залишення позову без розгляду. Окремо, адвокат ОСОБА_3 зауважує, що гр. ОСОБА_5, всупереч вимогам п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України, не повідомив Окружний адміністративний суд м. Києва про судову справу за № 826/7110/18, яка перебувала у провадженні Київського апеляційного адміністративного суду, де предмет позову є ідентичним, а відтак, на думку заявника, в діях позивача вбачається недобросовісність у дотриманні ним процесуальних прав та обов'язків, передбачених ст. 44 КАС України, виключно з метою відкриття провадження у справі із порушенням вимог КАС України.

З аналогічних підстав, зокрема, за обставин пропущення ОСОБА_5 місячного строку на звернення до суду, представник третьої особи-1 - ОСОБА_4 (по тексту альтернативно - заявник) просить суд залишити позов без розгляду. Додатково представником Бюро відмічено, що 02.10.2018 відбулося засідання Комісії (відеозапис на офіційному сайті Кабінету Міністрів України за посиланням: https://www.youtube.com/watch?v=wGWBIETQFQY), під час якого Головою Комісії - ОСОБА_14 зазначено, що: «Комісія не має правового статусу, правосуб'єктності учасника процесуальних відносин, на що Комісія уже звертала увагу судових органів».

05.10.2018 через канцелярію до суду від представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 надійшли заперечення б/н від 04.10.2018, в яких останній вказав, що позивач не подавав позову з ідентичними вимогами. За переконанням адвоката ОСОБА_6, у справах № 826/7110/18 та № 826/11558/18 відмінним є предмет позову. Також останній зазначає, позивач не заперечує той факт, що йому стало відомо про існування рішення в день його прийняття (оприлюднення). Більше того, до позовної заяви ОСОБА_5 було додано доказ його звернення до Комісії з вимогою надати оскаржуване рішення, що підтверджує обізнаність позивача про його існування. Але, про той факт, що оскаржуване рішення було прийнято з порушенням вимог регламенту, а саме: без попереднього прийняття відповідачем рішення про допуск ОСОБА_2 до участі в конкурсі на зайняття посади Директора Державного бюро розслідувань позивачу стало достеменно відомо лише 06 липня 2018 року після отримання відповіді від 27 червня 2018 року № 88 за депутатським запитом № 206/12 від 19 грудня 2017 року. І саме цей факт став підставою клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із позовної заявою. Про що й було зазначено в клопотанні про поновлення строку звернення до суду. Всі вищевказані обставини були досліджені судом при прийнятті рішення про поновлення строку звернення до суду з позовом і були визнані судом поважними.

У судовому засіданні 08.10.2018 суд поставив на обговорення питання щодо залишення позову у справі № 826/11558/18 без розгляду.

Позивач та представник позивача зауважили на відсутності підстав для задоволення клопотань третіх осіб.

Представники третіх осіб просили задовольнити подані клопотання.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є верховенство права.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ст. 6 КАС України).

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (нижче - Конвенція), кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6§ 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зважаючи на наведене, керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовуючи принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що залишення позовних вимог ОСОБА_5 без розгляду унеможливить доступ останнього до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Окрім того, суд зауважує, що матеріали справи свідчать про неодноразове звернення ОСОБА_5 до Комісії із запитами про надання інформації щодо ОСОБА_2 як кандидата на посаду Директора ДБР, оскільки на веб-сайті Кабінету Міністрів України протоколу про допуск ОСОБА_2 до участі в конкурсі на зайняття відповідної посади не містилося.

Так, на надіслані ним: запит від 19.12.2017 № 206/12 та вимогу № 207/12 від 19.12.2017, запити від 19.01.2018, запиту від 23.05.2018, а також поданого в його інтересах адвокатом - ОСОБА_15 запиту від 22.01.2018 № 22/1, позивачем 06.07.2018 отримано від Комісії відповіді №№: 88-95 від 27.06.2018, в яких останньою повідомлено, що вичерпну інформацію щодо проведення та результатів засідань, протоколів та рішень Комісії за можливо отримати на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України. Факт отримання на початку липня 2018 року ОСОБА_5 відповідей від Комісії, надісланих через Секретаріат Кабінету Міністрів України, підтверджується поштовим конвертом про відправку поштової кореспонденції реєстр. № 01 1.

Позивачем стверджувано, що запитуваних у відповідача документів так і не надійшло, а на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України протоколу про допуск ОСОБА_2 до участі в конкурсі на зайняття посади Директора Державного бюро розслідувань не розміщено.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

За ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Зважаючи на факт неодноразового звернення позивачем до відповідача з приводу отримання документів, суд вважає, що ОСОБА_5 вчинялися дії із з'ясування обставин існування запитуваних документів, що, в розрізі визначення способу захисту свого порушеного права згідно поданого 24.07.2018 позову, свідчить про встановлення ОСОБА_5 порушення його прав, як реального наслідку від неотримання ним документів, що, відповідно, стосується як його індивідуально виражених прав та інтересів, як особи, що стверджує про порушення своїх прав, так і правової визначеності обставин, з якими пов'язано звернення до суду з позовом.

Окрім того, суд акцентує увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2018 у справі № 826/8721/18 за позовом ОСОБА_5 до Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, позов задоволено повністю; судом вирішено: визнати протиправною бездіяльність Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_5 направлений 24 травня 2018 року про надання належним чином засвідченої копії рішення Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань про допуск ОСОБА_2 до участі у конкурсі на посаду Директора Державного бюро розслідувань; зобов'язано Комісію з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань надати належним чином засвідчену копію рішення Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань про допуск ОСОБА_16 до участі у конкурсі на посаду Директора Державного бюро розслідувань.

З мотивувальної частини вказаного рішення видно про звернення ОСОБА_5 до суду з позовом з підстав неотримання від Комісії відповіді на запит, отриманого останньою 24.05.2018, про надання належним чином засвідченої копії рішення Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань про допуск ОСОБА_2 до участі у конкурсі на посаду Директора Державного бюро розслідувань.

Тобто, подання позивачем відповідного позову у справі № 826/8721/18 свідчить про вчинення ним дій спрямованих на отримання документів з метою остаточного встановлення обставин щодо прийнятого відповідачем рішення про допуск ОСОБА_2 до участі у конкурсі на посаду Директора Державного бюро розслідувань, а відтак і його оскарження в судовому порядку.

З огляду на наведене, виходячи з заявлених позивачем підстав позову про те, що, на його думку, дії Комісії щодо допуску ОСОБА_2 до участі у конкурсі на посаду Директора ДБР вчинені з порушенням порядку організації і проведення конкурсу на зайняття посади директора ДБР, що, як вказує позивач, свідчить про їх протиправність, і які, в свою чергу, призвели до протиправного відібрання Комісією кандидатом для призначення на посаду Директора ДБР ОСОБА_2 та прийняття рішення у формі протоколу засідання Комісії від 14.11.2017 № 40, зважаючи, що матеріали справи свідчать про неодноразове звернення, на підставі відповідного чинного законодавства, позивачем до відповідача в питаннях надання інформації щодо ОСОБА_2 як кандидата на посаду Директора ДБР, втім відповідь на запитувану інформацію отримано ОСОБА_5 лише 06.07.2018, за висновками суду, звернення позивачем до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів не було здійснено за обставин неповажності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Окрім того, варто акцентувати, що відштовхуючись від наведених концептуальних правових позицій Європейського суду з прав людини в питанні «забезпечення можливості звернення до суду для захисту своїх прав», судом прийнято до уваги викладені в мотивувальній частині ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва 31.07.2018 у справі № 826/11558/18 висновки про поважність причин пропущення ОСОБА_5 строку для звернення до суду, наслідком чого було задоволення відповідної заяви останнього, у зв'язку з чим пропущений строк звернення до суду поновлено, про що відображено в резолютивній частині ухвали.

Щодо посилань представників третіх осіб про ідентичність предмету позовів та викладених у них вимог у справах № 826/7110/18 та № 826/11558/18, суд вказує на таке.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.05.2018 у справі № 826/7110/18 залишено без руху позовну заяву ОСОБА_5 про:

визнання дій Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань щодо розгляду кандидатури ОСОБА_2 на посаду Директора Державного бюро розслідувань, проведення рейтингового голосування членів Конкурсної комісії щодо кандидатури ОСОБА_2 на посаду Директора Державного бюро розслідувань, відібрання ОСОБА_2 на посаду Директора Державного бюро розслідувань та внесення подання Прем'єр-міністру України про призначення ОСОБА_2 на посаду Директора Державного бюро розслідувань протиправними;

визнання рішення Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань про відбір ОСОБА_2 на посаду Директора Державного бюро розслідувань та про внесення подання Прем'єр-міністру України про призначення ОСОБА_2 на посаду Директора Державного бюро розслідувань протиправними та їх скасування.

Предметом спору у справі № 826/11558/18 є:

визнання дій Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань щодо допуску ОСОБА_2 до участі в конкурсі на посаду Директора Державного бюро розслідувань протиправними;

визнання рішення Комісії, оформлене протоколом від 14 листопада 2017 року № 40, яким затверджено список кандидатів для розгляду під час засідання Комісії 16 листопада 2017 року з метою остаточного голосування для прийняття рішення Комісією щодо визначення єдиної кандидатури (переможця конкурсу) на посаду Директора Державного бюро розслідувань, в частині внесення до списку ОСОБА_2 на посаду Директора Державного бюро розслідувань протиправним та скасувати.

Як випливає з вступної частини ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2018 у справі № 826/7110/18 та ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2018 у справі № 826/11558/18, у них відображено про визначення предметів спору у вказаних справах.

Разом з цим, суд акцентує увагу, що виходячи з приписів п.п. 4, 5, 11 ч. 5 ст. 160, ч. 5 ст. 161 КАС України в їх сукупності, слідує висновок, що предмет позову тісно пов'язаний з підставами позовної заяви (викладеними обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги), а також поданими в підтвердження викладених в позові обставин доказами, що випливає з того, що в позовній заяві зазначаються, зокрема: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. У разі необхідності до позовної заяви додаються визначені позивачем необхідні клопотання та заяви останнього, а також документи, які є доказами, що підтверджують викладені в позові обставини.

Дослідивши зміст позовних заяв у справах № 826/7110/18 та № 826/11558/18, а також приймаючи до уваги долучені позивачем при поданні 24.07.2018 до позову на розгляд суду документи, слід наголосити, що предмет позову у справі № 826/11558/18 пов'язаний з підставою звернення ОСОБА_5 до суду за обставин отримання 06.07.2018 позивачем на його запити відповідей (№№ 88-95) щодо запитуваних ним документів від відповідача, що, між іншим, і було покладено в основу заяви ОСОБА_5 про поновлення строку звернення до суду у справі № 826/11558/18. В той же час, в позові по справі № 826/7110/18 міститься посилання про відсутність обставин отримання ОСОБА_5 запитуваних у Комісії документів.

Отже, обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги при поданні позову у справі № 826/11558/18 не є тотожними обставинам, викладеними при подачі позову у справі № 826/7110/18 як в площині підстав позову (викладених обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги), так і доказів, що підтверджують викладені в позові обставини.

Додатково суд відмічає, що згідно норм ч.ч. 3 та 4 ст. 123 КАС України слідує, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З правих конструкцій вказаних процесуальних приписів убачається, що процесуальне питання поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду пов'язано з зазначеними позивачем у заяві підставами, які свідчать про поважність причин пропуску позивачем відповідного строку, однак не з предметом поданого на розгляд судом того чи іншого позову.

Таким чином суд вважає невмотивованими викладені заявниками в клопотаннях твердження щодо наявності підстав для залишення позову б/н від 24.07.2018 без розгляду на підставі ст.ст. 123, 240 КАС України в контексті питання тотожності предметів спору у справах № 826/7110/18 та № 826/11558/18.

Щодо посилань заявників у клопотаннях про обставини залишення постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018 ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2018 у справі № 826/7110/18 без змін, що є підставою для звільнення від доказування обставин у справі № 826/11558/18, суд завважує, що відповідні доводи відхиляються судом з тих підстав, що, по-перше, за ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду, а по-друге, в силу ст. 90 КАС України суд незалежний в оцінці доказів під час розгляду справи, а жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили і суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В частині викладеного адвокатом ОСОБА_3 в клопотанні висновку про наявність в діях позивача недобросовісності у дотриманні ним процесуальних прав та обов'язків, передбачених ст. 44 КАС України, виключно з метою відкриття провадження у справі із порушенням вимог КАС України, зокрема внаслідок подання ОСОБА_5 позову за обставин знаходження у провадженні Київського апеляційного адміністративного суду судової справи за № 826/7110/18, суд зазначає, що враховуючи підстави (викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги) так і подані докази, що підтверджують викладені в позові б/н від 24.07.2018 обставини, з урахуванням конституційних та адміністративних приписів про те, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, та стосовно того, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному КАС України порядку відповідно, суд вважає, що подання ОСОБА_5 на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позову не свідчить про недобросовісність у використанні позивачем належних йому процесуальних прав і обов'язків.

Стосовно додатково зауваженої представником Бюро - ОСОБА_4 інформації про засідання Комісії, під час якого Головою Комісії - ОСОБА_14 зазначено, що: «Комісія не має правового статусу, правосуб'єктності учасника процесуальних відносин, на що Комісія уже звертала увагу судових органів», варто вказати, що виходячи з того, що дана інформація зачіпає питання правового статусу відповідача, втім не є обставиною, що слугує підставою для залишення позову без розгляду в порядку ст.ст. 123, 240 КАС України, суд не приймає відповідні відомості до уваги в рамках розгляду клопотання третьої особи-1.

Приймаючи до уваги викладене, а також з огляду на те, що суд не вважає викладений в ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва 31.07.2018 у справі № 826/11558/18 (про відкриття провадження) висновок про визнання поважними причини пропуску строку ОСОБА_5 звернення до адміністративного суду передчасним, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданих представниками третіх осіб клопотань про залишення позову без розгляду, а відтак, про відсутність підстав для залишення позову без розгляду згідно ч. 4 ст. 123 та п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Керуючись ст.ст. 123, 240, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотань: б/н від 25.09.2018 «Про залишення позову без розгляду» адвоката Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та № 01-3478 від 08.10.2018 «Про залишення позову без розгляду» представника Державного бюро розслідувань - ОСОБА_4 у справі № 826/11558/18.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 16.10.2018.

Суддя К.С. Пащенко