Справа № 0440/6803/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2018 року Справа № 0440/6803/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -
11.09.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ - 15» (надалі - позивач) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (надалі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 454 РС від 23.07.2018 р.
В обґрунтування позову вказано, що посадові особи відповідача, ігноруючи факт зупинення виконання рішення суду у справі №553/954/17 про порушення підприємством законодавства про працю, не досліджуючи матеріали справи, протиправно ухвалили постанову про накладення штрафу №454РС від 23.07.2018 р., чим завдали позивачу значної матеріальної шкоди.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено засідання на 24.09.2018 р. о 10:40 год.
24.09.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач стверджує, що він діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а саме у відповідності до положень Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509.
24.09.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем подані заява про зупинення провадження у справі та заява про забезпечення позову.
У судове засідання 24.09.2018 р. прибули уповноважені представники сторін. На розгляд суду були винесені клопотання щодо зупинення провадження у справі та забезпечення позову, у задоволенні яких ухвалами суду було відмовлено. У зв'язку із необхідністю надання додаткових доказів, розгляд справи було відкладено до 11:40 год. 10.10.2018 р.
08.10.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем було подано відповідь на відзив на позовну заяву.
До судового засідання 10.10.2018 р. представником позивача було надіслано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представником відповідача було подано заяву про те, що у зв'язку із поданням позивачем клопотання про розгляд справи без участі його представника, вирішення даного питання залишає на розсуд суду.
Згідно ч.ч.1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.
Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представників сторін, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Відповідно до ст. 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ст.2 вказаного Закону).
Відповідно до пункту першого Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до п.7 даного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.07.2018 р. Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптторг-15» штрафу уповноваженими посадовими особами №454РС у розмірі 111690,00 грн. за порушення законодавства про працю за результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 02.02.2018 р. у справі №553/954/17 (провадження №2/553/84/2018) за позовом адвокатів Шеховцової О.І., Репала Д.О. в інтересах ОСОБА_3 до ТОВ «Оптторг-15», третя особа - управління Держпраці у полтавській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов'язання внести записи до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати та упущеної вигоди, який задоволено в частині встановлення факту трудових відносин ОСОБА_3 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптторг-15» та роботи на посаді продавця у магазині «Делві» по вул. Небесної Сотні, 88, в м. Полтаві, в період з 23 січня 2017 року до 22 лютого 2017 року включно. Рішення набрало законної сили 16.04.2018 р.
Сума штрафу підлягає сплаті до Державного бюджету протягом 1 місяця з дня прийняття.
Дата набрання постановою законної сили з 23.07.2018 р.
Строк пред'явлення постанови до виконання до 23.10.2018 р. (включно).
Копію постанови надіслано листом з повідомленням про вручення суб'єкту господарювання, роботодавцю 25.07.2018 р.
Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою, сьомою статті 53 Закону Про зайнятість населення визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (надалі Порядок №509).
Відповідно до п.2 вищевказаного Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.
Згідно пункту 3 Порядку №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу .
Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (пункт 4 Порядку №509).
Згідно пункту 6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за пять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду (п.7 Порядку №509).
Згідно ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 16.04.2018 р. рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 02.02.2018 р. залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 22.06.2018 р. відкрито касаційне провадження у даній справі; справу витребувано з Ленінського районного суду міста Полтави; клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптторг-15» про зупинення виконання рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 02.02.2018 р. задоволено та зупинено виконання рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 02 лютого 2018 року, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Полтавської області від 16.04.2018 року, до закінчення касаційного провадження.
Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 02.02.2018 р. у справі №553/954/17 (провадження №2/553/84/2018) з відміткою про набрання законної сили 16.04.2018 р. надійшло до відповідача 05.07.2018 р. згідно штемпелю вхідної кореспонденції Держпраці за вхід. №9266.

10.07.2018 р. Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області на виконання вимог п.п. 3, 4, 6 Порядку №509 прийняло рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №553/954/17/ТД, яким призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на 23.07.2018 р. о 13:30 год. за адресою: м.Дніпро, вул.Казакова, буд.3, каб.№412.

Позивач був повідомлений про розгляд справи та був присутній під час розгляду, що сторонами по справі не спростовується.

23.07.2018 р. за вхід.№10128 представником позивача було подано до Держпраці заяву про долучення до матеріалів справи ухвалу Верховного Суду від 22.06.2018 р. та відкладення розгляду справи до винесення рішення у справі №553/954/17.

Таким чином, станом на день винесення постанови про накладення штрафу №454РС - 23.07.2018 р., відповідач був обізнаний про зупинення дії рішення суду, на підставі якого постало питання про застосування штрафу.

Провадження у судовій справі №553/954/17 (провадження №2/553/84/2018) здійснюється в порядку цивільного судочинства.

Так, у відповідності до ч.ч. 7, 8 ст. 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи. Вказана ухвала надсилається скаржнику та учасникам справи, яким додаються копії касаційної скарги та доданих до неї документів. В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно із статтею 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для всіх без винятку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, установ, посадових осіб, окремих громадян та їх об'єднань і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов'язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Враховуючи викладене, відповідач неправомірно не врахував рішення Верховного Суду від 22.06.2018 р., яким зупинено виконання рішення Ленінського суду Полтавської області від 02.02.2018 р. у справі №553/954/17 (провадження №2/553/84/2018), при розгляді справи про накладення штрафу відносно позивача.

Доводи відповідача, що Порядок №509 не передбачає процедури відкладення розгляду справи у зв'язку з поданням касаційної скарги на рішення суду, не можуть прийматися судом в обґрунтування правомірності винесення постанови про накладення штрафу, оскільки станом на день розгляду справи, - 23.07.2018 р. підстава для застосування штрафу до позивача у вигляді рішення суду зупинила свою дію за рішенням Верховного Суду, а відсутність законодавчо визначеного порядку дій посадових осіб в такому чи іншому випадку не може мати наслідком прийняття для суб'єкта господарювання негативних наслідків у вигляді рішення про застосування штрафу.

Можливість відкладення розгляду справи визначена у п. 5 Порядку №509, а саме у разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Порядком №509 визначено виключно механізм накладення штрафів, слідовно якщо підстави для застосування штрафу відсутні то не підлягає застосуванню і положення даного Порядку.

Також, суд не може прийняти доводи відповідача на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови ту обставину, що позивачем було добровільно виконано Рішення суду і тим самим визнано його законність, оскільки виконання рішення суду в частині сплати заборгованості встановлено ухвалою Ленінського суду Полтавської області від 13.08.2018 р., про що вказує сам відповідач. Отже, про такі обставини стало відомо після прийняття оскаржуваної постанови і часткове виконання рішення суду не може безумовно свідчити про повне визнання останнього.

Жодних належних та достатніх обґрунтувань причин неврахування ухвали Верховного Суду від 22.06.2018 р. в частині зупинення рішення Ленінського суду Полтавської області від 02.02.2018 р. у справі №553/954/17 (провадження №2/553/84/2018) при розгляді справи щодо застосування до підприємства штрафу, суду не наведені.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач повністю довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідач не довів правомірність прийняття постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 454 РС від 23.07.2018 р., а тому позов підлягає задоволенню.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, - задовольнити;

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 454 РС від 23.07.2018 р;

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» () судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн., 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 10.10.18 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун