Справа № 826/11530/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 жовтня 2018 року № 826/11530/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс І»
доДержавної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс І» (далі також - позивач, ТОВ «Будмонтажсервіс І») з позовом до Державної фіскальної служби України (далі також - відповідач, ДФС України), в якому просить: визнати протиправним і скасувати рішення Державної фіскальної служби України про затвердження Плану-графіка проведення планових документальних перевірок платників податків на 2018 рік в частині включення Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс І» (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 17; ) у План-графік проведення планових документальних перевірок платників податків на 2018 рік та проведення планової документальної виїзної перевірки Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс І».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №826/11530/18 та дану справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення відповідача про затвердження Плану-графіку проведення планових документальних перевірок платників податків на 2018 рік в частині включення ТОВ «Будмонтажсервіс І» до такого плану-графіку на жовтень місяць є незаконним. Посилаючись положення ст. 77, главу 8 розд. II Податкового кодексу України, Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524, позивач стверджує, що ТОВ «Будмонтажсервіс І» безпідставно було віднесено до категорії платників з найбільш високим ступенем ризику несплати до бюджету податків та зборів, що стало причиною включення Товариства до плану-графіка документальних перевірок.

Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та жодних додаткових матеріалів до суду подано не було.

Також, заперечень проти розгляду вказаної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) від представників сторін до суду не надійшло, з огляду на що, суд вказує про можливість розгляду даної справи за наявними у ній матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як свідчать наявні у справі матеріали, 20.12.2017 В.о. Голови ДФС України Проданом М.В. затверджено План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік (далі також - План-графік на 2018 рік), до якого було включено Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс І» (), категорія «середній», місяць початок проведення перевірки - 10, період, за який проводиться перевірка - з 01.07.2016 по 30.06.2018.

ТОВ «Будмонтажсервіс І» звернулось до ДФС України із запитом про надання інформації (вих. №27/04-1 від 27.04.2018), в якому просило надати інформацію про підстави включення Товариства до вказаного Плану-графіка на 2018 рік, а також копії наступних документів - копію затвердженого Плану-графіка на 2018 рік або витягу з нього в частині, що стосується ТОВ «Будмонтажсервіс І»; копію Інформаційно-аналітичної довідки про ТОВ «Будмонтажсервіс І», сформованої як додаток до плану-графіка на 2018 рік; копію Обґрунтування підстав включення ТОВ «Будмонтажсервіс І» до Плану-графіка на 2018 рік.

У відповідь на вказаний запит позивача ДФС України надало лист-відповідь від 10.05.2018 №15940/6/99-99-14-03-01-15, в якому повідомило наступне. План-графік на 2018 рік сформовано відповідно до Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524. Згідно зі ст. 77 Податкового кодексу України та відповідно до Порядку ТОВ «Будмонтажсервіс І» () було включено до Плану-графіка на 2018 рік, як платника податків, що має критерії ризику несплати податків високого ступеня, зокрема: рівень сплати податку на прибуток нижче на 50 та більше відсотків за рівень сплати податку по відповідній галузі; рівень сплати податку на додану вартість нижче на 50 та більше відсотків за рівень сплати податку по відповідній галузі. Крім того, відповідач надав позивачу витяг з Плану-графіка на 2018 рік та інформаційно-аналітичну довідку.

Не погоджуючись з правомірністю таких дій та рішення контролюючого органу, позивач звернувся із цим позовом до суду. При цьому, позивач зазначив, що за період діяльності товариства починаючи з 2008 року мало місце проведення трьох планових документальних перевірок з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а саме: у травні 2011 року за період з 01.07.2010 по 31.03.2011, у січні 2015 року за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, у вересні 2016 року за період з 01.01.2015 по 30.06.2016. Також позивач вважає, що надана відповідачем інформаційно-аналітична довідка щодо діяльності підприємства не містить достатньої та зрозумілою інформації для формування однозначних висновків в частині віднесення ТОВ «Будмонтажсервіс І» саме до платників з високим ступенем ризику несплати податків.

В ході розгляду даної справи, документальні докази про призначення документальної планової перевірки ТОВ «Будмонтажсервіс І» на підставі згадуваного вище Плану-графіка на 2018 рік та/або проведення в жовтні 2018 року такої перевірки Товариства сторони до суду не подали та про існування таких обставин суду не повідомили.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 191.1.1 п. 191.1 ст. 191 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, як: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Підпунктом 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Порядок проведення документальних планових перевірок, врегульовано ст. 77 ПК України. Так, відповідно до п.п. 77.1, 77.2 ст. 77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (а саме - Наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524).

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 43 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Відповідно до розд. І Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524 (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного наказу) проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, квартальних планів-графіків - не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Разом з проектом плану-графіка (коригування плану-графіка) формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Після остаточного узгодження проектів планів-графіків (коригування планів-графіків) територіальні органи ДФС надають департаментам аудиту та податків і зборів з фізичних осіб засобами автоматизованої інформаційної системи «Управління документами» плани-графіки (коригування планів-графіків) з відповідними додатками та обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка (коригування плану-графіка).

При відборі платника податків до плану-графіка відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ Кодексу необхідним є врахування також вимог пункту 102.1 статті 102 розділу ІІ Кодексу в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов'язання платника податків, вимог пункту 77.3 статті 77 розділу ІІ Кодексу в частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

План-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС.

Затверджений план-графік є обов'язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Належну якість формування плану-графіка та його коригування забезпечує територіальний орган ДФС, який сформував план-графік (коригування плану-графіка).

Згідно розд. III Порядку до розділів І, ІІ плану-графіка включаються платники податків реального сектору економіки, які провадять фінансово-господарську діяльність, сплачують податки та взяті на облік в контролюючих органах як платники податків за основним місцем обліку, або щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, або які знаходяться у стані зміни свого місцезнаходження.

Формування переліку платників податків до розділів І, ІІ плану-графіка проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами пункту 5 цього розділу, у тому числі за даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС. При коригуванні плану-графіка враховуються показники за останній податковий (звітний) період.

При формуванні плану-графіка на наступний рік враховуються показники за результатами діяльності платника податків за 9 місяців поточного року. Якщо податковим (звітним) періодом для податку на прибуток платника податків є календарний рік, при плануванні враховуються показники за попередній рік.

До плану-графіка включаються платники податків, які за результатами господарської діяльності мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, платежів.

До підрозділу А насамперед включаються платники податків, які мають не менше трьох критеріїв високого ступеня ризику та обсяги доходів або обсяги постачання для… інших ГУ ДФС - дорівнюють або більше 20 млн. грн. (у розрахунку на рік).

Критерії відбору платників податків - юридичних осіб наведені у п. 5 розд. ІІІ Порядку, відповідно до якого до платників податків, зокрема:

1) з високим ступенем ризику відносяться ті платники, в яких:

рівень зростання податку на прибуток нижчий на 50 та більше відсотків за рівень зростання доходів платника податків, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування;

рівень сплати податку на прибуток нижчий на 50 та більше відсотків за рівень сплати податку за відповідною галуззю; рівень сплати податку на додану вартість нижчий на 50 та більше відсотків за рівень сплати податку за відповідною галуззю;

наявність відносин з контрагентами, які знаходяться в розшуку, або ліквідовані, або визнані банкрутами, якщо сума таких операцій перевищує 5 млн. грн. або перевищує 5 відсотків загальних обсягів постачання, але не менше 100 тис. грн.;

наявність інформації про не підтвердження реального здійснення операції з придбання із сумою податку на додану вартість понад 1 млн. грн. або понад 5 відсотків загального обсягу податкового кредиту, але не менше 100 тис. грн.;

наявність розбіжностей у платника податків згідно із системою автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту у розрізі контрагентів (завищення податкового кредиту) у сумі понад 1 млн. грн. або понад 5 відсотків загальних обсягів податкового кредиту, але не менше 100 тис. грн.;

здійснення зовнішньоекономічних операцій через нерезидентів - засновників та нерезидентів, зареєстрованих в офшорних зонах, за непрямими поставками у сумі операцій понад 5 млн. грн. або понад 5 відсотків загальних обсягів постачання, але не менше 100 тис. грн.;

наявність інформації правоохоронних органів, структурних підрозділів органів ДФС про ухилення від оподаткування та/або щодо взаємовідносин із платниками податків:

які мають ознаки фіктивності або стосовно яких розпочато досудове розслідування у кримінальних провадженнях, які пов'язані з фіктивним підприємництвом;

реєстрацію яких скасовано у судовому порядку;

стосовно яких встановлено факт неподання податкової звітності протягом двох податкових (звітних) періодів;

які знаходяться в розшуку;

які визнані банкрутами;

стосовно яких розпочато досудове розслідування у кримінальних провадженнях, які пов'язані з ухиленням від сплати податків, зборів (платежів), єдиного внеску та страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

щодо яких порушено кримінальні справи, які пов'язані з ухиленням від сплати податків, зборів (платежів), єдиного внеску та страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

здійснення виплати доходів (відсотки, роялті, лізингові платежі тощо) нерезидентам, зареєстрованим в офшорних зонах;

інші витрати перевищують 30 відсотків загальних витрат операційної діяльності;

декларування обсягу нарахованих/виплачених доходів нерезидента, з яких не утримано суми податку, за винятком дивідендів, понад 10 млн. грн.;

декларування від'ємного значення фінансового результату від операційної діяльності;

наявність у органів ДФС оригіналів розрахункових документів, що не передані до органів ДФС дротовими або бездротовими каналами зв'язку у вигляді електронних копій розрахункових документів, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані;

наявність інформації про ухилення від оподаткування, отриманої із зовнішніх джерел;

здійснення платниками податків коригування звітності шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці понад 30 відсотків;

здійснення операцій з реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) нижче собівартості;

різниця між собівартістю реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) та чистим доходом від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не перевищує 10 відсотків собівартості реалізованої продукції;

декларування експортних та/або імпортних операцій без фактичного здійснення таких операцій;

зростання удвічі та більше кредиторської заборгованості за продукцію (товари, роботи, послуги) протягом двох попередніх (звітних) років при зростанні запасів;

сума інших операційних витрат, витрат на збут та адміністративних витрат перевищує собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг);

інші операційні витрати перевищують суму матеріальних затрат та витрат на оплату праці.

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що періодичність проведення перевірок залежить від ступеня ризику діяльності платника податків, однак з урахуванням строків давності, визначених п. 102.1 ст. 102 ПК України.

Як вбачається з тексту наявної у матеріалах справи інформаційно-аналітичної довідки щодо діяльності підприємства, яке включається до плану-графіка на 2018 рік, ТОВ «Будмонтажсервіс І» () було включене до такого Плану-графіка на 2018 рік як платник з високим ризиком несплати податків за наступними критеріями: рівень сплати податку на прибуток нижче на 50 та більше відсотків за рівень сплати податку у відповідній галузі, %; рівень сплати ПДВ нижче на 50 та більше відсотків рівня сплати податку по відповідній галузі, %; декларування залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, у сумі понад 1 млн. грн. або понад 5 відсотків загального обсягу податкового кредиту, але не менше 100 тис. грн. за останній звітний (податковий) період, грн.

Позивач в тексті позовної заяви заперечував наявність у контролюючого органу достатніх підстав для віднесення Товариства до категорії платників з високим ризиком несплати податків на підставі наведених критеріїв. Зокрема, позивач посилався на ймовірну неточність та недостовірність наведених даних про господарську діяльність ТОВ «Будмонтажсервіс І», оскільки останнє здійснює різні види господарської діяльності (так, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань, Товариство окрім основного виду господарської діяльності - будівництво житлових і нежитлових будівель, також здійснює діяльність з транспортних перевезень). А тому в даному випадку є незрозумілим за якою галуззю здійснювалось формування інформації, що наведена в інформаційно-аналітичній довідці.

Нормами ч. 1, 2 ст. 73, ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З метою з'ясування обставин щодо наявності у контролюючого органу підстав для включення ТОВ «Будмонтажсервіс І» до Плану-графіка на 2018 рік та відповідно затвердження проекту річного плану-графіка в частині, що стосується позивача, як таких, що мають значення для правильного вирішення даної справи по суті, суд своєю ухвалою від 10.08.2018 про відкриття провадження у справі зобов'язав відповідача надати до суду нормативно та документально обґрунтований відзив на позовну заяву, а також засвідчені копії всіх наявних у ДФС України документів і матеріалів, що були враховані відповідачем при затверджені Плану-графіка на 2018 рік в частині, що стосується позивача.

Проте жодні відзив, заяви (клопотання) та копії документів на спростування доводів позовної заяви та відповідно документального підтвердження обставин правомірності та обґрунтованості включення позивача до Плану-графіка на 2018 рік (а саме на жовтень 2018 року), як платника з високим ризиком несплати податків, та відповідно затвердження проекту річного плану-графіка в частині, що стосується позивача, відповідач до суду не подав та про причини неможливості надання тих чи інших документів суд не повідомив.

Таким чином, враховуючи те, що з моменту проведення попередньої документальної планової перевірки ТОВ «Будмонтажсервіс І» (а саме: така перевірка була призначена відповідно до наказу ГУ ДФС у м. Києві від 01.09.2016 №5539, та реалізована у період вересень-жовтень 2016 року, - що підтверджується наявними матеріалами справи) не минуло ще два календарні роки (при цьому, суд вважає, що в даному випадку термін «календарний рік» слід розуміти як проміжок часу з 1 січня по 31 грудня), а відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого у силу процесуальних норм покладений тягар доказування правомірності прийнятих ним рішень (вчинених дій), документально не підтвердив правомірність включення Товариства до Плану-графіка на 2018 рік на жовтень місяць як платника з високим ступенем ризику несплати податків, а тому суд приходить до висновку про протиправність дій ДФС України щодо затвердження Плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік в частині, що стосується включення ТОВ «Будмонтажсервіс І» () до такого Плану-графіка на місяць жовтень 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу,

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України), а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом прохальної частини позову позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про затвердження Плану-графіка проведення планових документальних перевірок платників податків на 2018 рік в частині включення ТОВ «Будмонтажсервіс І» у такий План-графік на 2018 рік.

Однак, оскільки відповідно до матеріалів справи відсутня документальна форма оскаржуваного рішення в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, - тобто, у вигляді індивідуально-правового акта, то суд з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги, шляхом визнання протиправними дій ДФС України щодо затвердження Плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік в частині, що стосується включення ТОВ «Будмонтажсервіс І» () до такого Плану-графіка на місяць жовтень 2018 року.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 19.07.2018 №1947, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 762 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у сумі 1 762 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5 - 11, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс І» задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо затвердження Плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік в частині, що стосується включення ТОВ «Будмонтажсервіс І» () до такого Плану-графіка на місяць жовтень 2018 року.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Будмонтажсервіс І» (, адреса: 01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 17) документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (код ЄДРПОУ 292197, адреса: 04653, м. Київ, Львівська площа, 8).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок