Справа № 820/4607/18
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 жовтня 2018 р. № 820/4607/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д.

при секретарі судового засідання Єрьомкіній К.І.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,61093, код ЄДРПОУ) до Начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_4 (вул. Шевченко, буд. 315 А,м. Харків,61033, ), Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків, вул. Шевченко, 315 А, ) про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі по тексту позивач, ОСОБА_3В.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до начальника УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 (далі по тексту відповідач - 1, начальник УПП ОСОБА_4М.), управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській області (далі по тексту відповідач-2, управління, УПП), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 щодо надання неповної та необґрунтованої відповіді ОСОБА_3 на скаргу на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 р.;

- зобовязати Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції надати повну та обґрунтовану відповідь ОСОБА_3 на скаргу на незаконні дії працівника патрульної поліції від 26.12.2017 р.;

- зобовязати Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції провести службове розслідування стосовно відповідності займаній посаді та професійної придатності інспектора роти №5 батальйону №4 лейтенанта поліції ОСОБА_5

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що подана ним скарга була неналежно (неповно та невірно) розглянута посадовою особою субєкта владних повноважень. Стверджує, що начальник УПП безпідставно не прийняв рішення про призначення службового розслідування стосовно інспектора роти №5 батальйону №4 лейтенанта поліції ОСОБА_5, який прийняв незаконну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, посилаючись на викладене, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі, з поданим позовом не погодилися у звязку з безпідставністю заявлених вимог через те, що позивач не просив у скарзі провести службове розслідування, підстави для його проведення відсутні.

Позивач, у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з доводів викладених у відзиві та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що 31.12.2016 р. інспектором роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_5 відносно гр. ОСОБА_3 була винесена постанова серії АР № 902842 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425,00грн.

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 18.04.2017 р. по справі № 640/5084/17 вказане рішення про накладення штрафу було скасовано.

26.12.2017 р. представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 звернувся зі скаргою від 26.12.2017 р. у порядку Закону України Про звернення громадян до в.о. начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 з приводу порушень закону, допущених інспектором роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_5 при винесенні постанови від 31.12.2016 р. серії АР № 902842.

Відповідь на скаргу була надана листом від 01.02.2018р. № Г-2338/41/14/01-2018 за підписом начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4

Розвязуючи спір в частині вимог про зобов'язання провести службове розслідування стосовно відповідності займаній посаді та професійній придатності працівників поліції, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З позовної заяви позивача вбачається, що обґрунтування позовних вимог позивача зводиться здебільшого до акцентування уваги суду на непроведення службового розслідування та непритягнення до відповідальності інспектора роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_5

Відповідь на відзив, подана позивачем 29.08.2018 року також не містить жодних додаткових обґрунтувань щодо вимог не пов'язаних з проведенням службового розслідування.

В позовній заяві позивач зазначає, що "наміром задоволення п. 2 скарги від 26.12.2017 року є задоволення п. 3 скарги від 26.12.2017 року", а відтак з позовної заяви вбачається, що вимога позивача щодо призначення службового розслідування спрямована на те, щоб домогтись припинення проходження (у формі звільнення) поліцейським публічної служби в органах національної поліції України.

При цьому, позивач чітко не зазначає які саме права позивача порушуються непровдененням такого розслідування та не притягненням лейтенанта поліції ОСОБА_5 до відповідальності.

Реалізація наміру домогтись припинення проходження (у формі звільнення) поліцейським публічної служби в органах національної поліції України за своєю правовою суттю та змістом не є способом поновлення права особи у публічних правовідносинах.

У спірних правовідносинах права позивача були повністю, дієво та ефективно поновлені постановою Київського районного суду міста Харкова від 18.04.2017 р. по справі № 640/5084/17.

Крім того, предметом розгляду у даній справі є зокрема надання неповної та необґрунтованої відповіді ОСОБА_3 на скаргу про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії від 26.12.2017 р. відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Нормами вказаного Закону не передбачено обов'язку відповідача на проведення службового розслідування.

Відтак з матеріалів справи вбачається, що позивач вважає що його права порушено не внаслідок надання неповної та необґрунтованої відповіді та бездіяльності щодо її надання, а саме внаслідок не згоди зі змістом наданої відповідачем відповіді та незадоволення його вимог.

Позивач не ставить вимог до відповідачів щодо визнання відмови у проведенні службового розслідування протиправною, або щодо визнання бездіяльності відповідача щодо не проведення такого розслідування протиправною. А відтак вимога про зобов'язання відповідача, управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській області, провести службове розслідування не є обґрунтованою. Обґрунтування неправомірності непровденення такої перевірки не беруться судом до уваги.

Крім того, суд звертає увагу позивача на зміст вимог за скаргою від 26.12.2017 р. про зобовязання призначити службову перевірку відносно поліцейського, рішення якого у вигляді постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, було скасовано судом.

Суд зазначає, що правовідносини з проходження публічної служби в органах та підрозділах Національної поліції України унормовані, насамперед, приписами Закону України Про Національну поліцію.

Положення названого Закону, зокрема, ст.70, передбачають можливість прийняття рішення виключно про призначення стосовно поліцейського службового розслідування, а не службової перевірки, як про це зазначав позивач у поданій скарзі.

За таких обставин, з огляду на приписи ч.2 ст.19 Конституції України територіальний орган Національної поліції України був позбавлений обєктивної можливості задовольнити вимоги поданої громадянином скарги в цій частині.

Проте, на вимогу позивача, викладену в п. 2, відповідачем було перевірено факти викладені в скарзі від 26.12.2017 року, досліджено документи, на які посилається позивач у скарзі та інші документи.

Таким чином, відповідь відповідача було надано позивачу після перевірки обставин, викладених у скарзі, внаслідок чого, відповідачем було зазначено про задоволення п. 2 скарги, в якій позивач просив провести перевірку за вказаними в скарзі обставинами.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконною бездіяльності Начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, то суд зазначає, що як стверджує позивач у позовній заяві та підтверджується матеріалами справи позивач був запрошений на розгляд його скарги посадовою особою субєкта владних повноважень листом від 29.01.2018 р. № Г-2331/41/14/02-2018 та надав письмову відповідь на неї.

Суд відзначає, що дії це активна поведінка субєкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб, а бездіяльність - це пасивна поведінка субєкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб (наприклад неприйняття рішення за заявою особи, не оприлюднення нормативно-правового акта тощо).

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності посадової особи субєкта владних повноважень, позаяк посадовою особою щодо його скарги були вчинені відповідні дії та не є бездіяльністю.

Щодо вимоги позивача про зобовязання Управління патрульної поліції надати повну та обґрунтовану відповідь та провести службове розслідування, то суд зазначає, що згідно з пунктом 2.2. розділу 2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС від 12.03.2013 р. № 230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником.

Крім того, до функцій Управління патрульної поліції, згідно Положення про Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 08.12.2017 р. № 6012 (далі - Положення № 6012), проведення службових розслідувань не відноситься.

Згідно п. 38 розділу 3 Положення № 6012 Управління розглядає запити, звернення громадян, установа та організацій, органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з питань, що належать до компетенції Управління.

Через що відсутня підстава для зобовязання вчинити дію особу, обовязок щодо виконання якої не неї не покладено законом.

При розвязанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі ОСОБА_7 проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та ОСОБА_8 (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень довів правомірність вчинених дій та прийнятого ним рішення.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії- залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 11.10.2018 р.

Суддя Кухар М.Д.