Справа № 11621/10/1570
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2011-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бутенко А.В.,

за участю секретаря - Рачкова О.І.,

за участю сторін:

позивач - ОСОБА_1 (особисто)

представник позивача - ОСОБА_2 (по довіреності)

представник відповідача - ОСОБА_3 . (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ізмаїльської ОДПІ в Одеській області про часткове скасування податкових повідомлень-рішень від 25.11.2010 року №/0, №/0, №/0,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Ізмаїльської ОДПІ в Одеській області про часткове скасування податкових повідомлень-рішень від 25.11.2010 року №/0, №/0, №/0.

Після неодноразового уточнення до позовної заяви, позивач просив скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2010 року в частині нарахованих сум податків з фізичних осіб у розмірі 2116,80 грн. та штрафних санкцій у розмірі 4233,60 грн., а загалом 6350,40 грн., №/0 від 25.11.2010 року в частині нарахованих сум ПДВ на суму 49460 грн. та штрафні санкції у сумі 24730 грн., а загалом у розмірі 74190 грн., та №/0 від 25.11.2010 року в частині на суму 61945,40 грн. (а.с.108).

У судовому засіданні 01.12.2011 року позивач та його представник підтримали позовні вимоги, зазначивши, що податкові повідомлення-рішення від 25.11.2010 року №/0, №/0, №/0 у відповідних вищезазначених частинах є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства та підлягають частковому скасуванню.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОДПІ в Одеській області позовні вимоги у судовому засіданні не визнав, пояснивши, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень і на підставі діючого законодавства, а тому є правомірним з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с.52-56).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, суд встановив наступне.

Відповідач на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу»є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно із ст.ст. 7,8,10 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень відповідно до п.1 ч.2 ст.17, ст.50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

На підставі ч.1 ст.11-1 Закону України від 4 грудня 1990 року №509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні", відповідно до направлень від "21" жовтня 2010 року №625 та від 04.11.2010р. №668, виданих Ізмаїльською ОДПІ та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на 4 кв. 2010р., головним державним податковим ревізор-інспектором І рангу відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ОСОБА_5, головним державним податковим ревізор-інспектором І рангу відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ОСОБА_6 та головним державним податковим інспектором УПППЗ ОСОБА_7 була проведена документальна планова перевірка фінансово - господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з "01" жовтня 2007р. по "30" червня 2010р. та складено Акт №2504/1701/НОМЕР_1 від 22.11.2010 року (а.с.10-21).

У висновках зазначеного акту перевірки були виявлені порушення ФОП ОСОБА_1, а саме: ст.13, ст.14 Декрету КМУ від 26.12.92 р. № 13-92 «Про податок з доходів громадян" та ст.19 Закону України від 22.05.2003р. № 889-ІУ "Про податок з доходів фізичних осіб", у результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності усього в сумі 64197,70грн., у т.ч. за 4кв.2007р. на суму 35218 грн., за 2008р. - 28979,70 грн.; пп.7.3.1, п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. № 168/97-ВР, внаслідок чого встановлено заниження зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 50210 грн. у т.ч. за листопад 2007 р. на 49460 грн, за травень 2008р. на 750 грн; п.п. «а»п.19.2 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", в результаті чого донараховано податок з доходів найманих працівників у сумі - 2941,80 грн., за 2009р.- 2116,80грн, травень 2010р.-825грн;

На підставі цього, Ізмаїльською ОДПІ були прийняті податкові повідомлення - рішення № /0 від 25.11.2010 року на загальну суму 8825,4 грн., № /0 від 25.11.2010 року на загальну суму 75485 грн.; №/0 від 25.11.2010 року на загальну суму 64197,7 грн. (а.с.8-9).

Позивач не згоден з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та просить суд частково їх скасувати, а саме податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2010 року в частині безпідставно і незаконно нарахованих сум податків з фізичних осіб у розмірі 2116,80 грн. та штрафних санкцій у розмірі 4233,60 грн., а разом 6350,40 грн., податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2010 року на суму 49460 ПДВ та штрафні санкції у сумі 24730 грн., на загальну суму 74190 грн. та податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2010 року на суму 61945,40 грн.

Оцінюючи в частині оскаржені рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України та доходить до висновку про неправомірність та скасування прийнятого податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2010 року в частині нарахованих сум податків з фізичних осіб у розмірі 2116,80 грн. та штрафних санкцій у розмірі 4233,60 грн., а загалом 6350,40 грн. та про необґрунтованість позовних вимог позивача щодо скасування податкових повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2010 року на суму 49460 ПДВ та штрафні санкції у сумі 24730 грн., на загальну суму 74190 грн. та податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2010 року на суму 61945,40 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що податкове повідомлення - рішення №/0 від 25.11.2010 року було винесено на підставі акту перевірки від 22.11.2010 року згідно пункту 2.5.1 якого встановлено, що перевірку достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на додану вартість (рядки 1 - 8.4) за період з 01.10.2007р. по 31.12.2008р. здійснено на підставі таких документів: реєстрів виданих податкових накладних, податкових накладних, СПД - фізичною особою ОСОБА_1 не включено до складу податкових зобов'язань суму ПДВ в розмірі 50210 грн., з чим суд погоджується.

Так, згідно з наданим до перевірки реєстром виданих податкових накладних встановлено, що до податкових зобов'язань не задекларована сума по відвантаженню товарів (засоби захисту рослин) TOB „Етна", податкова накладна №132 від 15.11.2007р. - 296760,00грн, в т.ч. ПДВ 49460 грн; до податкових зобов'язань по ПДВ не був включений відвантажений товар ПСП „Крона" на суму 4500 грн, у т.ч. ПДВ на суму 750 грн.

Порядок обчислення, сплати податку на додану вартість, порядок формування податкового кредиту передбачено ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість"№168/97-ВР від 03.04.1997р. (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон від 03.04.97р. №168/97-ВР).

Відповідно до пп. 3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону від 03.04.97р. №168/97-ВР об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Згідно з пп.7.3.1 п.7.3. ст.7 цього Закону, датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Суд погоджується з твердженням представника відповідача, що в порушення даних норм Закону №168/97 СПД ОСОБА_1 не включив до складу обсягів поставки (колонка А) рядка 1 Декларації „Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів» отриману оплату за засоби захисту рослин у сумі 296 760,00 грн. в листопаді 2007р. (а.с.84-89), що привело до заниження податкових зобов'язань за листопад 2007 р. на 49460,00 грн.; у травні 2008р. на суму 4500 грн., що призвело до заниження податкових зобовязань за травень 2008 року на суму 750 грн.

Таким чином, суд вважає, що прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2010 року на суму: за основним платежем - 50210 грн., за штрафними санкціями 25275 грн., а загалом - 75485 грн. є правомірним та обґрунтованим.

Суд також не погоджується з твердженням позивача про те, що рішення №/0 від 25.11.2010 року підлягає частковому скасуванню у зв'язку з неприйняттям до перевірки накладної на суму 292800 грн. від TOB «Комтрейд».

Як зазначається в акті перевірки та не заперечується позивачем, перевіркою встановлено не ведення обліку доходів та витрат з боку СПД ОСОБА_1 Також перевіркою правильності визначення витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, встановлено, що у СПД ОСОБА_1 за 2007-2008 рр. в ході перевірки не були пред'явлені документи, що підтверджують які витрати, понесені підприємцем та сплачені по банку, безпосередньо повязані з одержанням доходу від реалізації товарів та таке інше.

Перевіркою правильності визначення оподаткованого доходу, відображеного в деклараціях про доходи з даними про суми оподаткованого доходу, визначеними в ході перевірки за період, що перевірявся, встановлено заниження оподаткованого доходу внаслідок чого встановлена недоплата податку з доходів від підприємницької діяльності в сумі 64197,7 грн.

До суду була надана позивачем податкова накладна №1589 від 10.11.2007 року (а.с.36) видаткова накладна за №1589 від 10.11.2007р. від TOB „Комтрейд" (а.с.111), але сума ПДВ 48800 грн. за податковою накладною №1589 від 10.11.2007р. взагалі не включалась самим підприємцем до податкового кредиту будь-якого звітного періоду, а тому суд також погоджується з твердженням представника відповідача, що вона не може бути прийнята до складу податкового кредиту при перевірці позивача.

Крім того, згідно з п.6 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 165 та зареєстрованого у Мінюсті України 23.06.1997р. за № 233/2037 (із змінами та доповненнями), податкова накладна складається у двох примірниках (оригінал, копія) у момент виникнення податкових зобов'язань продавця відповідно до вимог п.7.3 ст.7 Закону, при цьому у верхній лівій частині податкової накладної робляться відповідні відмітки (непотрібне виділяється відміткою "х"). Така податкова накладна дає право покупцю, зареєстрованому як платник додатку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість.

Суд погоджується з твердженням представника відповідача, що лише належним чином оформлена податкова накладна є безумовною підставою для включення ПДВ до складу податкового кредиту.

Відповідно до ст. 13 Декрету КМУ України «Про прибутковий податок з громадян»№13-92 від 26.12.1992 року (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

На підставі вищенаведеного, суд також погоджується з відповідачем про правомірність та обґрунтованість винесеного податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2010 року на суму 64197,70 грн., у звязку з порушенням позивачем ст.13 Декрету КМУ України «Про прибутковий податок з громадян»№13-92.

Разом з тим, суд вважає недоведеним правомірність винесення відповідачем в частині податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.11.2010 року на суму 6350,40 грн., а тому вказане податкове повідомлення-рішення в цій частині підлягає скасуванню у звязку з наступним.

Згідно з поясненням ФОП ОСОБА_1 від 21.07.2010 р. (а.с.68-69), наданого працівникам ПМ Ізмаїльського ОДПІ від 22.07.2010р. судом встановлено, що підприємець у 2009 р. здійснював сільськогосподарські роботи на земельній ділянці на території Болградського району Одеської області на площі 30 га та залучав до підприємницької діяльності 10 робітників, які працювали за договорами на орендованих землях ТОВ «Супер ЕлітТ», але, як пояснив позивач, відповідні договори не укладались. Згідно з поясненнями громадян, які працювали у позивача встановлено, що громадяни виконували роботи на підставі договору із ФОП ОСОБА_1 від 05.05.2010 року, фактичний розмір доходу, отриманого від СГД ОСОБА_1 за 10 днів склав по 500 грн. (а.с.57-67).

Відповідачем не надано жодного трудового договору або письмових пояснень найманих працівників саме за 2009 рік, що дає змогу вважати про необґрунтованість нарахування податку та застосування штрафних санкцій на підставі договорів, які були укладені у 2010 році (а.с.70-78), оскільки податок та штрафні санкції нараховані за 2009 рік, а будь-які договори (трудові чи підряду) СГД ОСОБА_1 з працівниками у 2009 році не укладались.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні представник відповідача частково довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, правомірність свого рішення та необґрунтованість позовних вимог позивача.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані позивачем та відповідачами по справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ізмаїльської ОДПІ в Одеській області задовольнити частково.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Ізмаїльської ОДПІ в Одеській області №/0 від 25.11.2010 року в частині нарахованих сум податків з фізичних осіб у розмірі 2116,80 грн. та штрафних санкцій у розмірі 4233,60 грн., а загалом 6350,40 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 05 грудня 2011 року.

Суддя Бутенко А.В.