Справа № 346/4127/18
Суддя: Веселов В. М.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/4127/18
Провадження № 2-а/346/102/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Веселова В.М.

секретаря - Максимюк М.А.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сивківа Василя Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач посилається на те, що 19.08.2018 року близько 06.00 год., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Т4», номерний знак «АТ 8785 ВК», рухався по вул. Надрічна в м. Івано-Франківську, де зупинився на вимогу працівників патрульної поліції. Після зупинки транспортного засобу до нього підійшов поліцейський, який представився інспектором поліції Сивківим В.В. та попросив представити документи на автомобіль, на що ним було передано останньому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Страховий поліс знаходився в автомобілі, однак представити його інспектор не вимагав. Після ознайомлення з документами інспектор вказав, що на його автомобілі відсутня підсвітка номерних знаків в зв'язку з чим його буде притягнуто до адміністративної відповідальності. Вийшовши з автомобіля він побачив, що твердження інспектора не відповідають дійсності, так як номерні знаки були належним чином освітлені і автомобіль був в технічно справному стані. На що поліцейський пояснив, що підсвітка номерних знаків ввімкнулася після зупинки транспортного засобу, а тому необхідно оформити порушення. Після чого поліцейський пішов до свого автомобіля і повернувшись через деякий час, без ознайомлення зі змістом складеного відносно нього процесуального рішення, пред'явив вимогу підписати документ. Позивач відповів, що не може підписувати документи невідомого йому змісту, однак інспектор вказав, що наявність чи відсутність його підпису нічого не значить і його притягнуто до відповідальності.

Наступного дня - 20.08.2018 року позивач самостійно звернувся до Управління патрульної поліції з вимогою надання йому копії процесуального документа, який складався відносно нього інспектором Сивківим В.В., оскільки зрозумів, що поліцейським умисно зафіксовано неправдиві відомості.

Йому було видано копію постанови про накладення адміністративного стягнення, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. За змістом вказаної постанови він вказаного дня керував вищевказаним автомобілем , в якому не працювала підсвітка державного номерного знаку, він не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та поліса обов'язкового страхуванян цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З даною постановою позивач не погоджується, вважає її необґрунтованою, викладені в ній дані безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Оскаржувана постанова складена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з'ясування всіх обставин справи і дослідження доказів та без підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення в зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Посилаючись на положення ч.1,2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» зазначає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема: у разі якщо водій порушив ПДР; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку та інше. Причиною зупинки керованого ним транспортного засобу та підставою притягнення його до адміністративної відповідальності відповідач назвав відсутність підсвітки номерного знака транспортного засобу. Правову кваліфікацію за таке порушення визначено п. 2.9 «в» ПДР України, а відповідальність за порушення цього пункту ПДР України передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП.

В свою чергу в оскаржуваній постанові як суть адміністративного правопорушення і правову кваліфікацію правопорушення інспектор зазначив порушення ним п.2.1 ПДР України, без конкретизації відповідно підпункту даної норми. При цьому даних щодо порушення ним п.2.9 «в» ПДР України і притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП оскаржувана постанова не містить.

Зазначає, що оскільки жодних порушень ПДР ним допущено не було, то відповідач не мав права зупиняти транспортний засіб для пред'явлення полісу страхування, оскільки це не є самостійною правовою підставою зупинки, передбаченою ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Більше того, представити поліс страхування поліцейський взагалі не вимагав, а обумовлені інспектором в оскаржуваній постанові документи, ним було представлено.

На виконання вимог ст. 251 КУпАП жодних належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення постанова не містить. Відповідачем при складенні вказаної постанови не дотримано вимог ст. 280 КУпАП, не надано об'єктивної оцінки його поясненням стосовно того, що жодних порушень він не вчиняв, керування транспортним засобом здійснювалось з дотриманням і виконанням вимог ПДР України. При цьому відповідач відмовився зафіксувати його пояснення письмово.

Вказує, що будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення матеріали справи не містять. Крім того, при винесенні постанови відповідачем грубо порушено норми процесуального права щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та його права, оскільки постанова винесена в його відсутності, без роз'яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушено його право на захист. Наведені обставини свідчать про неправомірність дій відповідача щодо складення оскаржуваної постанови та наявність правових підстав для її скасування.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просить скасувати постанову від 19.08.2018 року серії ВР № 202068.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився , однак подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив в повному обсязі, вказав,що діяв у відповідності до чинного законодавства. Вказує, що позивач порушив вимоги п.2.1 Правил дорожнього руху , за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП. Відповідач вважає, що діяв в межах закону і всі процесуальні документи склав у відповідності до діючого законодавства. Вказує, що постанова не була складена на місці зупинки позивача, оскільки в подальшому позивача було доставлено до лікувального закладу для перевірки на наявність алкоголю, що позивач категорично відмовився. Відповідно постанова була складена законно, про що свідчать дані відеозапису. Просить справу розглянути у відсутності представника та відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши відзив по справі, оглянувши долучене відповідачем відеозапис, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 19.08.2018 р., позивач 19.08.2018 року, керував автомобілем «Volkswagen Т4», номерний знак «АТ 8785 ВК», в м. Івано-Франківськ, по вул. Надрічна, в якому не працювала підсвітка державного номерного знаку, не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ПДР України у зв'язку із чим позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позивач в позовній заяві вказав, що Правила дорожнього руху не порушував, мотивуючи тим, що інспектор при складанні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не вислухав його пояснень та доводів, не навів жодних доказів, що доводили б його вину у порушенні ПДР, крім того інспектор відмовився прийняти письмові пояснення, чим грубо порушив порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, потерпілих свідків, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, як вбачається з долучених представником відповідача до матеріалів справи відеодисків, запис всієї події проводився спеціальним нагрудним приладом DSJX305003_005003 2018/19/08 з якого вбачається,що позивачу було запропоновано в коректній та ввічливій формі надати всі документи на автомобіль,в тому числі поліс страхування та реєстраційні документи на автомобіль,на що позивач в камеру відповів,що він всі документи забув вдома і готовий їх привезти на наступний день у відділ поліції. Працівники поліції діяли коректно і у відповідності до чинного законодавства, жодних заперечень чи незгоди позивач не висловлював. В подальшому позивачу було запропоновано пройти тест на наявність алкоголю і доправлено до лікувального закладу в м.Івано-Франківську для перевірки у встановленому порядку на стан сп'яніння. Сама постанова була складена не на місці вчинення правопорушення, а вже після перевірки в лікувальному закладі, що пітверджується матеріалами відеодиску, наданого представником відповідача.

Згідно ст.251 КУпАП пояснення потерпілих, свідків та показання технічних засобів є доказами у справі.

Відповідно до ч.1,2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби в тому числі у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; а також в інших випадках. Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Пунктом 2.9 «в» Правил дорожнього руху України передбачено, що Водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п.2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1 ПДР.

Пунктом 21.2 ст. 21 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється в тому числі відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Будь-яких даних щодо визнання позивача винним у вчиненні ще якогось адміністративного правопорушення, крім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП,оскаржувана постанова не містить.

Згідно ст.283 КУпАП Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У правовій позиції Верховного Суду постанова від 30.05.2018 у справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016) зазначено, що якщо в постанові про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР не вказано технічний засіб, яким було здійснено фото та відеозапис,таке провадження повинно бути закрито на підставі ст.247 КУпАП в зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Суд зазначає, що номер засобу відеофіксаії правопорушення зазначений при огляді відеодиску як DSJX305003_/19/08, однак в самій постанові цей засіб фіксації не вказаний.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, пунктами 1 та 2 розділу III зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

ВС звернув увагу в своїй правовій позиції по вищезгаданій справі на ту обставину,що постанова про адміністративне правопорушення була складена не по місцю вчинення правопорушення. Однак у відповідності до ст.122 КУпАП, справа про накладення адміністративного стягнення повинна бути розглянута по місцю вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Суд зазначає,що хоча позивач порушив ст.126 ч.1 КУпАП, що вбачається з відеозапису, який є в матеріалах справи, однак поліцейські , які здійснювали оформлення даного правопорушення , припустились процесуальних помилок при документальному оформленні даного правопорушення, відповідно оскаржувану постанову слід скасувати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12,19-20, 244-250 Кодексу адміністративного судочинства України, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року, правової позиції Верховного Суду постанова від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), ст.ст.122,126 ч.1,251,268,280,281,283,285 Кодексу про адміністративні правопорушення України,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сивківа Василя Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 202068 від 19.08 2018 року за ч.1 ст.126 КУпАП, а провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення термінів на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене до Львівського Апеляційного Адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 16 жовтня 2018року.

Суддя Веселов В. М.