Справа № 727/7029/18
Суддя: Смотрицький В. Г.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/7029/18
Провадження № 2-а/727/163/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі головуючого судді Смотрицького В.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення посилаючись на те, що 08.06.2018 року за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №1214 від 15.05.2018 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради відносно нього винесено постанову про адміністративне правопорушення №2 за те, що він самовільно розмістив огорожу на орендованій землі мешканця житлового будинку №26-Б по вулиці Оршівській в м. Чернівці, чим порушив пункт 13.5 додатку Тимчасових правил благоустрою м. Чернівці від 03.02.2015 року №1489, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Вважав постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

На підставі договору дарування від 03.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_2, він набув у власність 84/100 будинковолодіння №26 по вулиці Оршівській м. Чернівці. Відповідно до п.1 договору на момент його укладення, на земельній ділянці знаходилися: житлові будинки літ. «А», «Е», сарай літ. «Г», гаражі «В» та «З» та огорожа №1.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку №124477 від 06.02.2012 року, земельна ділянка №26 по вулиці Оршівській в м. Чернівці належить йому на праві приватної власності та відповідно до пункту 1.2 Тимчасових правил благоустрою м. Чернівці від 03.02.2015 року №1489 є присадибною ділянкою, а не прибудинковою територією чи територією загального користування.

18.06.2018 року він звернувся до виконавчого комітету Чернівецької міської ради про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради №2 від 08.06.2018 року, однак 04.07.2018 року ним отримано лист виконавчого комітету Чернівецької міської ради про відмову у задоволенні скарги.

А тому просив поновити строк для звернення до суду з адміністративним позовом та скасувати постанову №2 від 08.06.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги. В подальшому представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В подальшому представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідка,дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради №2 від 08.06.2016 року (а.с.6) позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за те, що він самовільно розмістив огорожу, чим порушив Тимчасові Правила благоустрою м. Чернівців, затверджених рішенням Чернівецької міської ради від 03.02.2015 року №1489 (пункт 13.5 додатку до Правил). Правопорушення виявлено 15.05.2018 року об 11.15 год. за адресою: м. Чернівці, вулиця Оршівська, 26.

Відповідно до договору дарування від 03.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 позивач набув у власність 84/100 часток будинковолодіння №26 по вулиці Оршівській м. Чернівці (а.с.10).

На момент укладення договору на спірній земельній ділянці знаходилися: житлові будинки літ. «А», «Е», сарай літ. «Г», гаражі «В» та «З» та огорожа №1, що підтверджується п.1 договору дарування, копіями матеріалів технічної інвентаризації (а.с.14-17) та копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12-13).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку №124477 від 06.02.2012 року (посвідчуваний напис приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_2В.), 84/100 часток земельної ділянки №26 по вулиці Оршівській в м. Чернівці належить позивачу на праві приватної власності (а.с.9).

Суд вважає, що відповідно до пункту 1.2 Тимчасових Правил благоустрою м. Чернівців від 03.02.2015 року №1489 вказана земельна ділянка є присадибною ділянкою, а не прибудинковою територією чи територією загального користування, а тому згідно зі ст.26 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій присадибної ділянки проводиться її власником або користувачем цієї ділянки без погодження з органом місцевого самоврядування.

Відповідно до п.п.7 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 року.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Пунктом 2 частини першої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження Правил благоустрою територій населених пунктів.

Рішенням 60 сесія VI скликання №1489 від 03.02.2015 року затверджено Тимчасові Правила благоустрою м. Чернівців у новій редакції.

Відповідно до п.13.5 додатку до Тимчасових Правил благоустрою м. Чернівців порушення у розміщенні альтанок, павільйонів, навісів, вуличних ваз, вазонів і амфор, декоративних та ігрових скульптур, вуличних меблів (лавки, лави, столи тощо), сходів, балюстрад, огорож, воріт, ґрат, інших елементів благоустрою, тягне за собою адміністративну відповідальність за ст.152 КУпАП.

Статтею 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до обєктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування: парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки памятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; памятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій присадибної ділянки проводиться її власником або користувачем цієї ділянки.

Стаття 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів

Обєктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського благоустрою.

Обєктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів тощо.

Суд вважає, що обовязковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення в свою чергу має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

В протоколі про адміністративне правопорушення №1214 від 15.05.2018 року відсутній виклад фактичних обставин правопорушення: в якому саме місці, на якій відстані від межі земельної ділянки позивача розміщена огорожа та яку територію земель запасу міста вона займає, якими доказами (проведенням інструментальних обмірів земельних ділянок, порівнянням меж, лінійних розмірів та конфігурацій земельних ділянок) підтверджується. Відповідним чином фактичні обставини правопорушення не було досліджено під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення та не викладено і в постанові адміністративної комісії.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона працює головним спеціалістом відділу землеустрою управління земельних ресурсів Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради. Вона була присутньою при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно до відомостей Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради земельна ділянка №26 по вулиці Оршівській в м. Чернівці, загальною площею 0,10 га належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №123552 від 14.08.2007 року. В подальшому зазначена земельна ділянка за проектом розподілу була розділена на дві земельних ділянки: одну площею 0,0532 га, що залишилася у власності ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії ЯК №124477, та земельну ділянку площею 0,0468 га, яка була нею відчужена ОСОБА_5, котра в свою чергу відчужила її громадянці ОСОБА_6. Потім земельній ділянці площею 0,0468 га присвоєно поштову адресу: вулиця Оршівська, 26-Б м. Чернівці. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради на підставі відповіді ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області було встановлено відсутність правовстановлюючих документів, на підставі яких змінено конфігурацію земельної ділянки по вулиці Оршівській, 26-Б. На даний час триває перевірка зазначених фактів, оскільки технічна документація перебуває на зберіганні ГУ Держеокадастру в Чернівецькій області. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача будь-яких інструментальних обмірів земельних ділянок за адресою: вул. Оршівська, 26, та Оршівська, 26-Б, порівняння меж, лінійних розмірів та конфігурацій земельних ділянок не проводилося. Вказала, що можливо помилку було допущено під час складання технічної документації з розподілу земельних ділянок.

Відповідно до ч.1-3 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що представником відповідача не надано жодних доказів на підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, оскільки ні протоколом про адміністративне правопорушення, ні постановою про накладення адміністративного стягнення не підтверджений факт порушення позивачем державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів чи Правил благоустрою територій населених пунктів.

Крім того, посилання представника відповідача на те, що позивач самовільно розмістив огорожу на земельній ділянці №26-Б по вулиці Оршівській в м. Чернівці, яка перебуває в орендному користуванні та належить до земель запасу міста, а не на належній позивачу на праві приватної власності земельній ділянці №26 є безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки будь-які виміри земельної ділянки не проводились.

Також, суд не приймає посилання представника відповідача на сплату штрафу позивачем згідно з квитанцією №36 від 08.06.2018 року, як на доказ визнання вини останнім, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Також, суд вважає, що заява позивача про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.288 КУпАП постанову адміністративної комісії може бути оскаржено у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач 18.06.2018 року звернувся до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 08.06.2018 року (а.с.7).

04.07.2018 року позивачем отримано лист Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №Ш-1715-01/10 від 27.06.2018 року (а.с.8) про відмову в задоволенні скарги, після чого позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Таким чином, суд вважає, що належить задовольнити заяву позивача та поновити позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 55 Конституції України, ст.ст.9, 10, 152, 245, 251, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 72, 77, 90, 194, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Чернівецької міської ради №2 від 08 червня 2018 року про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Чернівецької міської ради №2 від 08.06.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя: