Справа № 520/7767/18
Суддя: Васильків О. В.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7767/18
Провадження № 2-а/520/400/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання Дідур Ганна Сергіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Абдулла до заступника начальника Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції - начальника відділу по роботі з шукачами захисту Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_2 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

22.06.2018 року позивач ОСОБА_1 Абдулла звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МОД 001987 від 14.06.2018 року щодо накладення на ОСОБА_1 Абдулла адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн., яка була прийнята заступником начальника Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції - начальником відділу по роботі з шукачами захисту Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_2, та закрити справу про адміністративне правопорушення. При цьому позивач посилається на те, що з постановою не згоден та вважає її такою, що не відповідає нормам закону, оскільки при її складанні були порушені вимоги законодавства та, крім того, з грудня 2017 року він не може зареєструвати місце свого проживання у відповідності до встановленого законодавством порядку, оскільки ЦНАП Одеської міської ради неодноразово відмовляв у реєстрації місця проживання з незалежних від позивача причин.

Ухвалою від 25.06.2018 року провадження у справі відкрито.

01.08.2018 року заступник начальника Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції - начальника відділу по роботі з шукачами захисту ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_2 надав до суду відзив, в якому просить позовну заяву ОСОБА_1 Абдулла залишити без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення від 14.06.2018 року ПН МОД 001987 без змін, оскільки постанову було винесено з дотриманням вимог діючого законодавства та ГУДМС України в Одеській області не може нести відповідальність за дії чи бездіяльність іншого органу державної влади.

До судового засідання 03.10.2018 року учасники справи не зявились, повідомлялись належним чином.

Матеріали справи містять заяву представника позивача ОСОБА_3, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Причини неявки відповідача суду невідомі.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 Абдулла є особою, яка потребує додаткового захисту, що вбачається з посвідчення серії СР 000617, виданого 21.07.2017 року ДМС України строком дії до 27.11.2022 року /а.с.7-11/.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 Абдулла проживає у Пункті тимчасового розміщення біженців, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 3. Космодемянської, 7, та згідно з направленням №27 для розміщення в Пункті тимчасового розміщення біженців у м. Одеса від 29.03.2018 року термін проживання в ПТРБ продовжено з 06.04.2018 року до 05.10.2018 року /а.с.22/.

Стороною позивача на підтвердження здійснення дій щодо реєстрації місця йогго проживання суду надано: Договір № 14 від 20 грудня 2016 року, Заяви про реєстрацію місця проживання від 22.12.2017 р. та 11.04.2018 р., лист Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 05.03.2018 року, з яких вбачається, що позивач звертався до Центру надання адміністративних послуг з приводу реєстрації місця проживання, однак йому було відмовлено.

Заступником начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_2 14.06.2018 року було винесено постанову ПН МОД 001987 про накладення адміністративного стягнення на позивача - ОСОБА_1 Абдулла за фактом порушення ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та останнього притягнуто до відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення на позивача у розмірі 1700 грн. /а.с.70/.

Частина 1 статті 203 КУпАП передбачає відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В адміністративному позові представник позивача посилається на неправомірність винесення вищевказаної постанови в звязку з відсутністю повноважень посадових осіб ГУДМС Одеської області щодо складання постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, а також не врахуванням пом'якшуючих обставин під час притягнення до адміністративної відповідальності.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 222-2 КУпАП визначено, що від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Пунктом 3.1 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС України від 28.08.2013 року № 825 визначено, що розглядати справи про адміністративне правопорушення у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, та накладати адміністративне стягнення відповідно до статті 222-2 КУпАП мають право керівники (перші заступники, заступники керівників) головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем вчинення правопорушення, а у разі відсутності уповноваженої посадової особи, яка розглядає справи про адміністративне правопорушення та накладає адміністративне стягнення, - особа, яка виконує її обов'язки.

Таким чином, судом встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПН МОД 001987 від 14.06.2018 року, складена заступником начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_2, тобто уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, як: постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Суд вважає, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем допущено ряд процесуальних порушень, зокрема, не зазначено доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (не враховано обставини, що позивач з грудня 2017 року знаходиться в Україні, не працює, має дозвільні документи на проживання в Україні, не враховано наявність та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДМС України у Одеській області не досліджувалося питання наявності вини, яка повинна була бути вираженою у формі умислу. Зокрема, протокол не містить жодних висновків щодо наявності у діях особи вини у вчиненні правопорушення. Постанова містить виключно опис фактичних обставин і зазначення, що такі дії становлять порушення п. 67 постанови КМУ № 322 від 25.04.2018 року. Судом також враховується, що протокол та постанову було викладено українською мовою, не зважаючи на те, що позивач є громадянином ОСОБА_4 та українська мова йому не зрозуміла. При цьому зазначення в протоколі в якості перекладача сусіда позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6 та виконану печатними літерами приписку щодо того, що позивач з правами та обовязками ознайомлений та в послугах перекладача незацікавлений, суд не розцінює як належне забезпечення прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на правову допомогу та перекладача.

У відзиві на адміністративний позов ОСОБА_1 Абдулла відповідач зазначає, що ГУДМС України в Одеській області не може нести відповідальність за дії чи бездіяльність іншого органу державної влади, з приводу чого суд зауважує, що так само дії чи бездіяльність органу державної влади, у даному випадку ЦНАП, не можуть бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача, оскільки наданими до суду матеріалами достеменно підтверджено, що позивач здійснював дії щодо його реєстрації, яку не було проведено не за його вини.

Згідно з положеннями ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки стороною відповідача не доведено наявність його вини у проживанні без реєстрації, в звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 Абдулла підлягають задоволенню, як обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками з розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 77, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, ст. ст. 251, 256, 280, 283 КпАП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 Абдулла (паспортного документу та РНОКПП не має, місце проживання: 65037, м. Одеса, вул. З.Космодем'янської, 7, кім. 226) до заступника начальника Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції - начальника відділу по роботі з шукачами захисту Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_2 (Код ЄДР органу службової особи 37811384, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44), про скасування постанови, задовольнити.

Скасувати постанову серії ПН МОД 001987 від 14.06.2018 року щодо накладення на ОСОБА_1 Абдулла адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн., прийняту заступником начальника Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції - начальником відділу по роботі з шукачами захисту Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_2, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Васильків О. В.