Справа № 140/2736/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №140/2736/16-а

адміністративне провадження №К/9901/18628/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Кравчука В.М.,
суддів Анцупової Т.О., Коваленко Н.В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року (колегія суддів у складі суддів Сторчака В. Ю., Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В.)
у справі №140/2736/16-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі Вінницької області
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі Вінницької області (далі відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати протокол відповідача №939 від 10.11.2016 щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком згідно зі списком №2 на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати відповідача призначити їй таку пенсію з моменту звернення за призначенням пенсії з 10.11.2016.
2. Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 20.02.2017 позов задоволено повністю.
3. Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 13.04.2017 вищевказане рішення скасував та відмовив у задоволенні позовних вимог повністю.
4. Позивач звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суд першої інстанції.
5. 03.05.2017 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження.
6. У зв`язку з ліквідацією зазначеного суду касаційної інстанції справа для розгляду касаційної скарги передана Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду.
7. Ухвалою від 08.10.2018 Верховний Суд прийняв справу до свого провадження та призначив її до розгляду.
8. Жодних клопотань, у тому числі щодо участі сторін в судовому засіданні, до Суду не надходило.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. 10.11.2016, досягши 50 річного віку, позивач звернулася з заявою до відповідача про призначення їй пенсії на пільгових умовах за списком №2.
10. Однак отримала відмову в призначені пенсії за віком згідно зі списком №2 на пільгових умовах за п. «б» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з неможливістю виявити тривалість стажу роботи, оскільки з довідок від 28.11.2011 №№818, 819, 820, виданих військовою частиною НОМЕР_1 , неможливо зробити висновок про роботу в установах охорони здоров`я та соціальної допомоги, а також і зв`язку з відсутністю документів, які б підтвердили факт проведення військовою частиною атестації робочих місць за списком №2. Про зазначене відповідач склав протокол від 16.11.2016 №939.
11. Не погоджуючись із таким рішенням позивач звернулася до суду з позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12. Позов обґрунтований порушенням відповідачем вимог чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення.
13. Зокрема, позивач вважає, що має достатньо трудового стажу для виходу на пенсію на пільгових умовах за списком №2.
14. Зокрема, зазначає, що з 03.12.1996 прийнята сестрою - господаркою інфекційного відділення військової частини НОМЕР_2 (наказ командира в/ч 2242 №110 від 03.12.1996). 31.07.1999 переведена у в/ч НОМЕР_1 у зв`язку з реорганізацією в/ч НОМЕР_2 (наказ командира в/ч 2242 №149 від 30.07.1999).
01.08.1999 прийнята інструктором-дезінфектором інфекційного відділення згідно з переводом із в/ч НОМЕР_2 (наказ командира в/ч 2249 №2 від 02.08.1999).
24.07.2009 переведена дезінфектором інфекційного відділення у зв`язку з проведенням організаційних заходів (наказ командира в/ч 2249 №145 від 24.04.2009).
22.03.2011 переведена сестрою - господаркою інфекційного відділення у зв`язку з проведенням організаційних заходів (наказ командира в/ч 2249 №56 від 22.03.2011).
30.11.2011 звільнена за скороченням штатів п.1 ст. 40 КЗпП України (наказ командира в/ч 2249 №234 від 30.11.2011).
15. Позивач стверджує, що вищевказані посади відносяться до списку №2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, що дає право вийти на пенсію на пільгових умовах.
16. Відповідач у письмовому запереченні на адміністративний позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на відсутність у його діях порушень вимог чинного законодавства.
17. Правомірність оскаржуваного рішення обґрунтовував відсутністю атестації робочого місця позивача та неможливістю дійти висновку про її роботу в установах охорони здоров`я та соціальної допомоги.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження пільгового трудового стажу позивача в спірні періоди, а відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації, з огляду на що її відсутність не може бути підставою для не включення періоду роботи до пільгового стажу.
19. Суд дійшов висновку, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач мала достатній для цього вік, загальний стаж роботи, стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а отже відмова відповідача в призначенні позивачу вказаної пенсії є неправомірною на підставі аналізу ст.13 п."б", ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункт 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за №383, п.п. 2.14. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 17.08.1993, п. 5 наказу Мінпраці та соцполітики «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №224/30 від 30.04.2002, п. 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, затвержденого постановою КМ України від 12.08.1993.
20. Зі вказаною позицією суду частково не погодився суд апеляційної інстанції, постанову скасував та ухвалив нову про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
21. Суд погодився, що позивач в спірні періоди працювала на посадах, передбачених Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
22. Однак відмову у задоволенні позовних вимог Вінницький апеляційний адміністративний суд мотивував наступним.
23. Однією із умов для виникнення у особи права на пільгову пенсію за Списками №№1,2 є документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією, за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
24. Як встановлено з наявної в матеріалах справи довідки військової частини, посада "інструктор-дезінфектор інфекційного відділення" проатестована (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2008 № 29), а отже відповідно до п.4.4 Порядку № №383 позивачу мають бути зараховані періоди роботи на посадах дезінфектора та інструктора-дезінфектора за 5 років до проведення атестації та впродовж наступних 5 років після проведення атестації.
25. Водночас періоди роботи позивача сестрою-господаркою не можуть бути зараховані до пільгового стажу позивача, оскільки не підтверджені результатами атестації робочих місць.
26. Колегія суддів погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств то права особи, яка звернулась за призначенням пенсії не повинні бути обмежені, через неналежне виконання посадовими особами підприємства своїх обов`язків, разом з тим, відповідно до ст.13 Закону № 1788-ХІІ, обов`язковою умовою для виникнення у особи права на пільгову пенсію за Списками №№1,2 є документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25 листопада 2014 року.
27. Оскільки стажу роботи позивача на посадах дезінфектора та інструктора-дезінфектора недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ

28. У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, неповного врахування всіх обставин справи, та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
29. Касаційна скарга обґрунтована доводами, якими обґрунтована позовна заява.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

30. Відповідно до положень частин 1-3 ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (чинної редакції) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Водночас не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
31. З огляду на зазначене Суд врахував, що не наділений повноваженням додатково встановлювати обставини, які суди нижчих інстанцій не встановили, здійснювати переоцінку встановлених обставин справи.
32. Відповідно до ст.351 КАС України (у редакції з 15.12.2017) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
33. Перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї Суд дійшов висновку про повноту встановлення судами фактичних обставин справи та належну правову оцінку всім доводам і аргументам всіх учасників справи.
34. Верховний Суд розглядав справу №466/455/17 з подібними правовідносинами та у постанові від 05.06.2018 висловловив правову позицію, за якою необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.
35. Суд не бачить підстав для відступу від цього висновку.
36. З огляду на це, Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо передбаченої законодавством вимоги атестації робочих місць, посади за якими надають право виходу на пенсію на пільгових умовах за Списком №2.
37. Отже правова оцінка встановлених обставин справи суду апеляційного суду є обґрунтованою та законною, відповідає практиці Верховного Суду у подібній категорії справ.
38. Оскільки нових доводів і доказів, аніж яким надана деталізована оцінка судами нижчих інстанцій, учасники на наводять, з огляду на межі касаційного перегляду справи Верховний Суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та про відсутність підстав для його скасування.
39. Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
40. З цих підстав Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Керуючись ст.ст. 345, 349, 350- 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити повністю.
2. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Н.В.Коваленко

Суддя Т.О.Анцупова