Справа № 206/5081/18
Суддя: Кушнірчук Р. О.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/5081/18
Провадження 2-а/206/62/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Соловйовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови серії ВР № 304689 від 31 серпня 2018 року винесену інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень. В обґрунтування позовним вимог посилається на те, що він 31 серпня 2018 року дійсно керував транспортним засобом ОСОБА_3, державний номер НОМЕР_1 у м. Лисичанську і змушений був заїхати під знак «Рух вантажних автомобілів заборонено» для відвантаження товару, оскільки обслуговує підприємство, що знаходиться в зоні дії цього знаку, а інших підїздів для вантажних автомобілів немає. В цей час його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з тих відстав, що він порушив вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, оскільки інспектор в порушення інструкції не розяснив йому його права та обовязки та відмовив у розгляді клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю скористуватися юридичною допомогою. Також позивач зазначив, що інспектором поліції у постанові не зазначено відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення та постанова містить численні закреслення та виправлення. Окрім цього постанова складалася без врахування його зауважень та без врахування тієї обставини, що дія знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» не поширювалась на його транспортний засіб, оскільки він обслуговує підприємство, яке розташовані у позначеній зоні.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 304689 від 31 серпня 2018 року винесену інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ОСОБА_2 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив скасувати вказану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України вирішив розглядати справу за його відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серії ВР № 304689 від 31 серпня 2018 року прийнятою інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ОСОБА_2, на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень (а.с.3).

Відповідно до вказаної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 31 серпня 2018 року о 10 годині 35 хвилин у м. Лисичанську по вулиці Вокзальній буд. 4 водій керуючи вантажним автомобілем НОМЕР_2 не виконав вимоги дорожнього знаку «Рух вантажних автомобілів заборонено», здійснив подальший рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.6 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП зокрема передбачено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Діяльність співробітників поліції щодо виявлення адміністративних правопорушень, притягнення осіб, винних у їх вчиненні до адміністративної відповідальності регулюється КУпАП, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справи України № 1376 від 06.11.2015 року, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до Правил дорожнього руху дорожній знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Згідно ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Так, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені у постанові серії ВР № 304689 від 31 серпня 2018 року про накладення адміністративного стягнення та не заперечував, що дійсно здійснив рух в зоні дії знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», а тому зазначені обставини, в силу ч. 1 ст. 78 КАС України, доказуванню не підлягають.

Відповідно до Правил дорожнього руху дія знаків 3.1-3.8, 3.11 не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, судом не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з огляду на те, що він обслуговує підприємство ТОВ «РУШ», а тому був змушений рухатись в зоні дії знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», оскільки належних та допустимих доказів зазначених обставин позивачем суду надано не було.

Надана позивачем товарно - транспортна накладна № 139 датована не датою подій порушення з боку позивача ПДР, а 30.08.2018 року (тобто днем раніше), а також виписана на інший транспортний засіб з державним номерним знаком АЕ2877ЕО та містить суперечливу інформацію відносно пояснень самого позивача в частині вантажовідправника та вантажоодержувача, так як остійній наголошував про те, що він розвантажувався у місті Луганськ, в той час як в ТТН зазначено місце розвантаження : місто Дніпро, вулиця Виробнича, 1.

Також позивач звертає увагу суду на те, що у постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначено відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, проте ч. 3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис лише у випадку, якщо такий запис здійснювався.

Доводи позивача про те, що інспектор патрульної поліції в порушення інструкції не розяснив йому його права та обовязки та відмовив у розгляді клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю скористуватися юридичною допомогою не можуть бути виключною підставою для скасування постанови, з врахуванням інших вищенаведених судом доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії працівника патрульної поліції щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП на позивача є правомірними та законними, а тому аналізуючи здобуті по справі докази, приходить до висновку, щодо безпідставності позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, в задоволенні його позовних вимог відмовлено, тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 245, 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 304689 від 31 серпня 2018 року, винесену інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ОСОБА_2, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень, за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду, у відповідності до ст.ст. 286, 297 та пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Р.О. Кушнірчук