Справа № 461/2569/18
Суддя: Лялюк Є. Д.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2569/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Лялюк Є.Д.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просить скасувати постанову Львівської митниці ДФС від 27 березня 2018 року в справі про порушення митних правил №1605/20900/18 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 Митного Кодексу України в розмірі 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень. Вважає, що постанова у справі про порушення митних правил прийнята необгрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, оскільки даний позов є безпідставним та необґрунтованим.

Позивач не зявився у судове засідання, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі ч.9 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не зявилися.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 в справі про порушення митних правил №1605/20900/18 від 27 березня 2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень. Підставою винесення згаданої постанови стало те, що позивач 2 лютого 2018 року через митний пост «ОСОБА_4 - Убля» Закарпатської митниці ДФС ввіз на митну територію України в режимі «транзит» транспортний засіб - автомобіль марки OPEL VECTRA VIN W0L000031V7038540 р.н. RKR06392, країна реєстрації - ОСОБА_5 і станом на 9 березня 2018 року згаданий автомобіль не вивіз за меж митної території України та у інший митний режим не поміщений.

Згідно протоколу про порушення митних правил №1605/20900/18 від 9 березня 2018 року, позивач посилався на всі обставини, які повністю спростовували наявність в його діях складу правопорушення, яке було інкриміноване відповідачем.

В період з 12 лютого 2018 року по 9 березня 2018 року автомобіль позивача перебував на ремонті на СТО «Фенікс» на вулиці Хуторівка, 23 у місті Львові. Як показала діагностика, проведена на згаданій станції технічного обслуговування, причиною поломки автомобіля стала несправність двигуна.

На підтвердження того, що підставою для невивезення транспортного засобу з митної території України в строк, що передбачений ст. 95 МК України є обставини непереборної сили, а саме поломка транспортного засобу позивачем подаються наступні докази: акт прийому - передачі транспортного засобу на ремонт від 12 лютого 2018 року; заказ наряд №218 від 8 березня 2018 року; рахунок на оплату №218 від 8 березня 2018 року; довідка ТзОВ «Фортуна Авто» №110 від 9 березня 2018 року.

З наведених документів чітко вбачається той факт, що протягом періоду з 12 лютого 2018 року і по 9 березня 2018 року автомобіль позивача перебував на ремонті у зв'язку із технічною несправністю двигуна, відтак, не міг пересуватися і бути вивезений за межі митної території України з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно ж до вимог ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 192 МК України, якщо під час перевезення транспортний засіб внаслідок аварії не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст. 95 МК України, до строків зазначених у ч.1 ст. 95 МК України, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України, тобто у разі аварії або дії обставин непереборної сили.

Згідно п. 2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 р. № 1118, до обставин непереборної сили відносяться смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря тощо, закриття шляхів тбіію), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

Відповідно до положень ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п. 2, п.3 ч. 1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил є необєктивність або неповнота провадження у справі або необєктивність її розгляду; та невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Відповідно ч. 2 ст. 531 МК України, підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані інші визначені законами обставини.

За положеннями ч. 4 ст. З МК України у разі, якщо норми законів України, чи інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви № № 23759/03, 37943/06) від 14.10.2011р., йшлося саме про таку властивість закону як якість, що включає в себе доступність для зацікавлених осіб, чіткість та передбачуваність у своєму застосуванні, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника, тому Судом було встановлення порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 19 КАС України Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак постанову Львівської митниці, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України слід скасувати.

Керуючись ст.ст.90, 95, 192, 458, 460 МК України, ст.ст.2, 6, 73, 76, 77,122, 139, 205, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

позово задоволити.

Постанову Львівської митниці ДФС України у справі про порушення митних правил №1605/20900/18 від 27.03.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України. - скасувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лялюк Є.Д.