Справа № 826/13869/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 жовтня 2018 року № 826/13869/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС», Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України про визнання протиправними дій та бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі – позивач та/або ПрАТ «Укргазвидобування») з позовом до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області України (далі – відповідач та/або контролюючий орган), за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС» (далі – ТОВ «Фірма «ХАС» та/або третя особа-1), Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України (далі – третя особа-2 та/або САП ГП України) та з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 21.02.2018 просить суд:

- визнати протиправними дії до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області України (Котелевське відділення) по винесенню (формуванню) та надсиланню (врученню) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС», яке є відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №60 від 04.02.2004 року, податкової вимоги №264-17 від 16.06.2016 року;

- визнати протиправною бездіяльність Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області України (Котелевське відділення) щодо не здійснення у період з дня виникнення податкового до 16.06.2016 року заходів з погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС», яке є відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №60 від 04.02.2004 року.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем починаючи з дня виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС» податкового боргу з рентної плати за користування надрами не було вчинено жодних дій (заходів), які передбачені статтями 88, 89, 95 Податкового кодексу України щодо забезпечення виконання грошового зобов'язання (податкового боргу) шляхом опису активів третьої особи-1, як уповноваженої особи за Договором про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №60 від 04.02.2004 року та активів спільної діяльності, а також стягнення податкового боргу з ТОВ «Фірма «ХАС», як уповноваженої особи згідно Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №60 від 04.02.2004 року.

Крім того, позивач вказав, що контролюючим органом безпідставно винесено (сформовано) та надіслано (вручено) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС», яке є відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №60 від 04.02.2004 року, податкову вимогу №264-17 від 16.06.2016 року, оскільки податкова вимога від 03.08.2015 №8950-16 не погашена та не відкликана, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для винесення повторної податкової вимоги.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, які викладені в письмових запереченнях на позову заяву та відзиву на позовну заяву, що долучені до матеріалів адміністративної справи.

Представник третьої особи-1 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відношення до позову не висловив.

Представник третьої осоли-2 позовні вимоги підтримав усно та просив адміністративний позов задовольнити.

Разом з цим, у судовому засіданні 21.02.2018 року представниками позивача та САП ГП України подано заяву про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

З огляду на не явку в судове засідання представників відповідача та третьої особи-1, з урахуванням заяви представників позивача та третьої особи-2 судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи-2, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», як Стороною 1, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС», як Стороною 2, укладено Договір про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 04.02.2004 року №60 (надалі - Договір №60).

Пунктом 1.1 зазначеного договору визначено, що за цим Договором сторони зобов’язуються об'єднати свої вклади та вести спільну інвестиційну та виробничу діяльність, з метою нарощування обсягів видобутку вуглеводнів, реалізації видобутих вуглеводнів та продуктів їх переробки, отримання прибутку в інтересах сторін.

Відповідно до п. 5.3 Договору №60, ведення загальних справ та поточне керівництво спільною діяльністю здійснює Сторона - 1 (далі також - Оператор). При цьому, Оператор діє в межах, обумовлених даним Договором, Програмами спільної діяльності та рішеннями Комітету управління. Оператор здійснює ведення спільних справ Учасників Договору на підставі довіреності, що видається Стороною - 2.

Згідно з п. 5.10 Договору №60, до компетенції Оператора відноситься, зокрема, відкриття (закриття) та розпорядження окремим поточним рахунком у банку; ведення окремого бухгалтерського та податкового обліку спільної діяльності; сплата передбачених чинним законодавством податків, обов'язкових зборів (платежів).

Відповідно до п. 7.2 Договору №60, доходи, що одержуються в результаті спільної діяльності, використовуються, в першу чергу, на сплату податків та інших обов'язкових платежів та відшкодування матеріальних витрат, пов'язаних із веденням спільної діяльності.

Зі змісту вказаного договору слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС» є платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договору про спільну діяльність, оскільки є учасником договору про спільну діяльність до компетенції якого згідно умов договору належить сплата передбачених чинним законодавством податків, обов'язкових (зборів) платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2016 року вх. №08/9803-08 від Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області України надійшли подання про стягнення грошових коштів з рахунків ПрАТ «Укргазвидобування» за податковим боргом, який виник за Договором №60, корінець податкової вимоги №264-17 від 16.06.2016 року.

Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» зазначає, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для прийняття та й відповідно надсилання податкової вимоги №264-17 від 16.06.2016 року з огляду на те, що попередня податкова вимога від 03.08.2015 №8950-16 не була відкликана, а податковий борг третьої особи-1, який визначений у відповідній податковій вимозі не погашений.

З огляду на це, ПрАТ «Укргазвидобування» вважає зазначені дії відповідача протиправними в цій частині, що і стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині суд керується чинним законодавством, що діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що з огляду на наявність у ТОВ «Фірма «ХАС» податкового боргу відповідно до Договору №60, контролюючим органом прийнято податкову вимогу від 03.08.2015 року №8950-16 (т. 1, а.с. 89).

В подальшому, відповідачем з огляду на наявність у ТОВ «Фірма «ХАС» податкового боргу відповідно до Договору №60, контролюючим органом прийнято податкову вимогу №264-17 від 16.06.2016 року.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодексу України (далі – ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Приписи пунктів 60.1, 60.2 статті 60 ПК України визначають, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

- сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

- контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу;

- контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

- рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

- рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Натомість, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункту 59.1 статті 59 ПК України).

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Окрім цього, в розрізі приписів пункту 59.58 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналізуючи наведені обставини суд приходить до висновку, що ПК України визначено чіткі випадки, за наявності яких податкова вимога вважається відкликаною, а у випадку зміни суми податкового боргу, серед іншого, і його збільшення та у разі не погашення останнього в повному обсязі, нова податкова вимога не надсилається.

Матеріалами справи підтверджено, що податковий борг згідно податкової вимоги від 03.08.2015 року №8950-16 третьої особою-1 в повному обсязі погашений не був, а тому, з урахуванням наведених вище правових норм, суд погоджується з доводами ПрАТ «Укргазвидобування» про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття податкової вимоги №264-17 від 16.06.2016 року.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, за підсумком наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Укргазвидобування» в частині визнання протиправними дії до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області України (Котелевське відділення) по винесенню (формуванню) та надсиланню (врученню) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС», яке є відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №60 від 04.02.2004 року, податкової вимоги №264-17 від 16.06.2016 року є обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволення.

Оцінюючи ж позовні вимоги в іншій частині суд звертає увагу на наступне.

Так, позивач мотивуючи свої позовні вимоги в цій частині вказує, що контролюючим органом з дня виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС» до 16.06.2016 року податкового боргу з рентної плати за користування надрами не було вчинено жодних дій (заходів), які передбачені статтями 88, 89, 95 Податкового кодексу України щодо забезпечення виконання грошового зобов'язання (податкового боргу) шляхом опису активів третьої особи-1, як уповноваженої особи за Договором про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №60 від 04.02.2004 року та активів спільної діяльності, а також стягнення податкового боргу ТОВ «Фірма «ХАС», як уповноваженої особи згідно Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №60 від 04.02.2004 року.

Натомість, відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що ним не вчинялись відповідні дії до 16.06.2018, оскільки протягом тривалого часу, третьою особою-1 подавалися відповідні заяви про розстрочення податкового боргу, а рішеннями Державної фіскальної служби України було розстрочено податковий борг ТОВ «Фірма «ХАС».

Крім того, контролюючий орган зазначив, що після спливу строку дії рішень Державної фіскальної служби України про розстрочення податкового боргу третьої особи-1, ним було вчинено всіх належних заходів, передбачених ПК України.

Оцінюючи доводи сторін, з урахуванням наявних документів в матеріалах справи слід зазначити наступне.

Положеннями підпункту 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що для цілей оподаткування дві чи більше особи, які здійснюють спільну діяльність без утворення юридичної особи, вважаються окремою особою у межах такої діяльності. Облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку.

В силу норм пункту 64.6 статті 64 ПК України на обліку у контролюючих органах повинні перебувати угоди про розподіл продукції, договори управління майном (крім договорів щодо операцій, визначених у другому реченні абзацу другого підпункту 5 пункту 180.1 статті 180цього Кодексу) та договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб, на які поширюються особливості податкового обліку та оподаткування діяльності за такими договорами (угодами), визначені цим Кодексом. Взяття на облік договору або угоди здійснюється шляхом додаткового взяття на облік управителя майна, учасника договору про спільну діяльність або угоди про розподіл продукції як платника податків - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору або угоди.

Відповідно до приписів підпункту 252.1.3 пункту 252.1, пункту 252.25 статті 252 ПК України платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи є уповноважена особа - один із учасників такого договору, на якого згідно з його умовами покладено обов'язок нарахування, утримання та внесення податків і зборів до бюджету з єдиного поточного рахунку спільної діяльності (далі - уповноважена особа), за умови, що один з учасників зазначеного договору має відповідний спеціальний дозвіл. Облік результатів спільної діяльності ведеться таким учасником окремо від обліку його господарської діяльності. Такий учасник додатково береться на облік як платник рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у порядку, визначеному цим Кодексом.

Платник рентної плати та уповноважена особа сплачують податкові зобов'язання за місцезнаходженням: ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України (пп. 252.25.1 п. 252.25 ст. 252 ПК України) або за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України (пп. 252.25.2 п. 252.25 ст. 252 ПК України).

Згідно з підпунктом 258.1.1 пункту 258.1 статті 258 ПК України на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

У відповідності до підпунктів 87.1, 87.2 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань (визначення терміну яких наведено у пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу) або погашення податкового боргу платника податків (визначення якого міститься у пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу) є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Також джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Одночасно пунктом 87.12 статті 87 ПК України встановлено, що у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, джерелом погашення такого податкового боргу є майно платників податків, що є учасниками такого договору.

Пунктами 88.1, 88.2, 88.3 статті 88 ПК України визначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

У разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.

У випадку буквального трактування норми п. 88.3 ст. 88 ПК України, у податкову заставу з метою забезпечення погашення податкового боргу, що виник при виконанні договору про спільну діяльність, передається майно того платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальний за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків.

Таким чином, в контексті приписів пункту 88.3 статті 88 ПК України, приймаючи до уваги те, що податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договору про спільну інвестиційну діяльність, у податкову заставу слід було передати майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС», тобто того платника який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків.

Судом встановлено, що дії, передбачені ПК України та які спрямовані на забезпечення виконання платником податків – ТОВ «Фірма «ХАС» своїх зобов"язань, відповідач почав вчиняти після 16.06.2016.

Зазначені обставини, за твердженням контролюючого органу, були обумовлені наявністю рішень Державної Фіскальної служби України про розстрочення податкового боргу третій особі.

Згідно з пунктом 100.1 статті 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання (пункт 100.2 статті 100 ПК України).

В контексті приписів пункту 100.4 статті 100 ПК України підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Разом з цим, аналізуючи положення пункту 100.1 статті 100 ПК України суд приходить до висновку, що розстрочення застосовується як у процедурі примусового стягнення податкового боргу, так і під час добровільного погашення платником грошових зобов'язань. А відтак розстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу; розстрочення не можна розцінювати як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі №805/4622/16-а зазначено, що розстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу, то відповідно при такому розстроченні має враховуватись положення статті 100 Податкового кодексу України, яка містить правове регулювання з цього питання..

Підсумовуючи наведені обставини, суд приходить до висновку , що контролюючим органом не вчинено всіх заходів щодо погашення податкового боргу, який виник за Договором №60.

За таких обставин посилання відповідача на не вчинення заходів щодо погашення податкового боргу, який виник за Договором №60, з огляду на наявність рішень Державної фіскальної служби України про розстрочення податкового боргу третій особі-1 є безпідставними.

Разом з цим, суд не оцінює по суті дії відповідача спрямовані на здійснення заходів щодо погашення податкового боргу ТОВ «Фірма «ХАС» після 16.06.2016, оскільки бездіяльність та/або протиправність не вчинення/вчинення певних дій Гадяцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полтавській області України після 16.06.2016 не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд вважає наявною протиправність бездіяльності Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області України (Котелевське відділення) щодо не здійснення у період з дня виникнення податкового до 16.06.2016 року заходів з погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС», яке є відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №60 від 04.02.2004 року.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 194, 241-246, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, б. 26/28, ) до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області України (37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Лохвицького, б. 30-Б, 2) за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС» (08800, Київська область, м. Миронівка, вул. Леніна, б. 48, ), Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, б. 13/15, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області України (Котелевське відділення) по винесенню (формуванню) та надсиланню (врученню) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС», яке є відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №60 від 04.02.2004 року, податкової вимоги №264-17 від 16.06.2016 року.

3. Визнати протиправною бездіяльність Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області України (Котелевське відділення) щодо не здійснення у період з дня виникнення податкового до 16.06.2016 року заходів з погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС», яке є відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №60 від 04.02.2004 року.

4. Судові витрати в розмірі 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, б. 26/28, ) за рахунок бюджетних асигнувань Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області України (37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Лохвицького, б. 30-Б, 2).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева