Справа № 266/4516/17
Суддя: Гноєвой С. С.
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №266/4516/17
Провадження №2-а/265/127/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 11 травня 2017 року вона звернулася до Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за призначенням допомоги по вагітності та пологах. Вона тимчасово проживає у м. Маріуполь, є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17.06.2016 року №, тому територіально вона має право та звернулася за призначенням допомоги по вагітності та пологах саме до Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. 09 травня 2016 року вона народила сина - ОСОБА_3, цей факт відповідачем не оспорюється. Вона є працевлаштованою особою, а саме з 30.09.2001 року працює вчителем англійської мови загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №77 м. Макіївка. З настанням АТО у Донецькій області їй з родиною довелося покинути рідне місто і місце роботи, але вона не звільнена, та роботодавець до підконтрольної території не виїхав, не перереєструвався. Перебування у трудових відносинах підтверджується записами у трудовій книжці, індивідуальними відомостями про застраховану особу ГІФУ (Форма ОК-5) тощо. Відповідно до п.1 ст.19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Вона є застрахованою особою, що підтверджується Свідоцтвом про загальнообовязкове державне соціальне страхування №, виданим 12.11.2002 року. Разом з заявою вона надала Відповідачу й необхідні документи, серед яких листок непрацездатності АГУ №863043 за період з 26.02.2016р. по 30.07.2016р., копію трудової книжки, індивідуальні відомості про застраховану особу ПФУ Форма ОК-5 від 04.05.2017р. тощо. Замість допомоги по вагітності й пологах вона отримала лист Відповідача від 25.05.2017р. №03-1-08-610 з Рішенням №1 від 25.05.2017р. про відмову в призначенні матеріального забезпечення. Відповідач обґрунтував відмову тим, що «на момент настання страхового випадку факт перебування внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 в трудових відносинах із страхувальником, який зареєстрований на тимчасово окупованій території, не підтверджується даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування та Департаментом освіти і науки Донецької облдержадміністрації, якому підпорядкований страхувальник», посилаючись при цьому на п.3.2 Порядку №8 та ст.30 Закону України №1105. Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивачка вважала, що під час прийняття рішення Відповідач не прийняв до уваги спеціальну норму законодавства, якою мав керуватися, а саме: відповідно до п. 15 Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України від 24 січня 2017 року №8 (далі - Порядок №8) у разі відсутності у Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування усіх необхідних відомостей для обчислення середньої заробітної плати (доходу), а також відсутності у застрахованої особи можливості підтвердити свій страховий стаж, робочий орган Фонду здійснює розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання страхового випадку, залежно від наявної інформації про страховий стаж, з наступним перерахуванням суми допомоги після надходження документів, що підтверджують право застрахованої особи на її надання в іншому розмірі. Відповідно до абз.5 п.17 Порядку №8 сума допомоги по вагітності та пологах за цим Порядком у розрахунку на місяць не може бути меншою, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої у місяці настання страхового випадку. Відповідачем не прийнято до уваги норми Постанови КМУ від 01 жовтня 2014 р. №531 Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Постанова №531 направлена на захист прав внутрішньо переміщених осіб, які мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Дія цієї постанови поширюється на застрахованих осіб, фактичне місце проживання яких знаходиться в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та які перебувають (перебували) у трудових відносинах із: підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами, що зареєстровані на тимчасово окупованій території України, в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях або в зоні надзвичайної ситуації (це мій роботодавець - страхувальник) бюджетними установами, підприємствами та організаціями, що належать до сфери їх управління, які переміщені з населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі, та відомості щодо зміни їх місцезнаходження внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, але які не забезпечили провадження своєї діяльності. Для реалізації зазначеної Постанови №531 прийнятий Порядок №8, який встановив механізм надання матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб за такими видами: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною); допомога по вагітності та пологах; допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві). Приведені вище норми відповідають Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а саме п.10 ст.7 передбачає, що «Внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування. Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України. У разі відсутності в зазначеному Реєстрі необхідних відомостей матеріальне забезпечення, страхові виплати надаються у мінімальному розмірі, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України, з наступним перерахуванням сум матеріального забезпечення після надходження документів, що підтверджують право застрахованих осіб на їх надання.» Виходячи з наведеного, вважала, що відмова Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є незаконною, а рішення Відповідача №1 від 25.05.2017року підлягає скасуванню. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, Конституцію України та практику Європейського суду з прав людини просила суд визнати протиправними, незаконними дії Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо відмови в призначенні допомоги по вагітності та пологах та скасувати Рішення №1 від 25.05.2017р. по її заяві від 11.05.2017р. Зобов'язати Маріупольське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повторно розглянути її заяву від 11.05.2017р. та призначити матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах за листком непрацездатності серії АГУ №863043 виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання страхового випадку - 09.05.2016р.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала доводи викладені в позові, надала аналогічні пояснення та просила задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності проти задоволення вимог адміністративного позову заперечувала, надала відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позивачка ОСОБА_1 Дійсно зверталася до Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (на теперішній час і в подальшому Маріупольське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області) за призначенням матеріальної допомоги у звязку із вагітністю та пологами свого сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За результатами її звернення 25.05.2017 винесено Рішення № 1 про відмову в призначенні матеріального забезпечення відповідно до Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України 24.01.2017р. № 8. Резолютивна частина рішення вмотивовано наступним: на момент настання страхового випадку факт перебування внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 в трудових відносинах із страхувальником, який зареєстрований на тимчасово окупованій території, не підтверджуються даними Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування та Департаментом освіти і науки Донецької облдержадміністрації, якому підпорядкований страхувальник (лист № 213-16- 146716 від 27.07.206р.).

Умови, порядок та підстави надання матеріального забезпечення у звязку із вагітністю та пологами регулюються Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування. Відповідно до преамбули наведеного Закону, ОСОБА_4 відповідно до Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування, гараантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у звязку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоровя. Статтею 19 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування визначено право громадян на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності. Так, вимогами пункту 1 згаданої статті 19 Право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. ОСОБА_4 право виникає з настанням страхового випадку в період роботи включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою щільністю, якщо інше не передбачено законом. Застрахованою особою, у розумінні цього Закону є фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок. Разом з тим, враховуючи, що позивачка є тимчасово переміщеною особою, з території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Макіївка), виплати таким особам здійснюються з урахуванням вимог наведеного вище Порядку № 8, який відповідно до п. 1 назначає механізм надання матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, у тому числі допомога по вагітності та пологах. Пунктом 2 Порядку 8 визначено, що Матеріальне забезпечення за цим Порядком надається застрахованим особам, які не реалізували свого права на отримання матеріального забезпечення відповідно до законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" та "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за такими категоріями: 2.1 особам, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, Установами, організаціями чи фізичними особами, або були добровільно застраховані, та переселилися з тимчасово окупованої території, районів проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації; 2.2 особам, фактичне місце проживання яких знаходиться в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та які перебувають (перебували) у трудових відносинах із: підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами, що зареєстровані на тимчасово окупованій території України, в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, або в зоні надзвичайної ситуації; бюджетними установами, підприємствами та організаціями, що належать до сфери їх управління, які переміщені з населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі, та відомості щодо зміни їх місцезнаходження внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, але які не забезпечили провадження своєї діяльності; 2.3 особам, стосовно яких страхувальником не виконано обов'язків щодо нарахування та виплати матеріального забезпечення за страховими випадками, які настали у період роботи застрахованих осіб, у зв'язку з відсутністю можливості встановлення місцезнаходження цього страхувальника відповідно до абзацу третього частини першої статті 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (крім страхувальників, що зареєстровані на Тимчасово окупованій території України, в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, або в зоні надзвичайної ситуації).

У відповідності до п. 3.1 Порядку № 8 факт переміщення застрахованої особи підтверджується довідкою про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, виданою в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» та Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Вимогами пунктів 3.2 та 3.3. Порядку № 8 визначено, що факт перебування застрахованої особи в трудових відносинах на момент настання страхового випадку із страхувальником, який зареєстрований на тимчасово окупованій території, в районі проведення антитерористичної операції або в зоні надзвичайної ситуації підтверджується даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; факт перебування застрахованої особи в трудових відносинах на момент настання страхового випадку із страхувальником, який є бюджетною установою, підприємством та організацією, що належать до сфери їх управління, який переміщений з населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі, та відомості щодо зміни його місцезнаходження внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, але який не забезпечив провадження своєї діяльності, підтверджується довідкою бюджетної установи, якій підпорядкована бюджетна установа, підприємство та організація, що не проводить діяльності; для отримання матеріального забезпечення застраховані особи звертаються особисто або через законного представника до відповідного відділення виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) або місцем реєстрації із заявою, яка повинна містити реквізити банківської установи та номер поточного рахунку застрахованої особи для зарахування матеріального забезпечення, та пред'являють паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, а також надають документи, передбачені пунктами 5 - 9 цього Порядку, а у разі подання заяви законним представником застрахованої особи додатково пред'являються документ, що посвідчує особу законного представника та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника.

Пунктами 5 та 8 Порядку № 8 визначено, що Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому законодавством порядку листок непрацездатності.

В порушення вищевикладеного позивачкою не надано доказів перебування у трудових відносинах з загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів № 77 м. Макіївка, яка підпорядковується департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації. Окрім того, факт перебування у трудових відносинах, повязаного із відрахуванням єдиного соціального внеску не підтверджується і довідкою за формою ОК-5, виданою відділом персоніфікації у Лівобережному районі Пенсійного Фонду України м. Маріуполя.

Обовязковою умовою для надання матеріального забезпечення у звязку із вагітністю та пологами є факт сплати роботодавцем або особою самостійно, єдиного соціального внеску, адже саме з часу сплати єдиного соціального внеску особа вважається застрахованою та такою, що має право на матеріального забезпечення у звязку із тимчасовою непрацездатністю. Відповідно п. 2 ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», п.п. 3 п. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування Застрахованою особою, у розумінні цього Закону є фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або а яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Посилання позивачки ОСОБА_1 на п. 15 Порядку 8 є безпідставним, адже мова, у цьому пункті, йде про відсутність усіх необхідних відомостей у Державному реєстрі загальнообовязкового державного соціального страхування для обчислення середньої заробітної плати (доходу), а також відсутності у застрахованої особи можливості підтвердити свій страховий стаж, натомість відомості у згаданому реєстрі про ОСОБА_1 наявні, та згідно яких єдиний соціальний внесок не сплачувався.

З урахуванням того, що, а ні вищестояща організація бюджетної станови, якій підпорядковується Макіївська школа І-ІІ ступенів № 77 не підтверджує факту трудових відносин з позивачкою ОСОБА_1, а ні відомості з пенсійного Фонду України не підтверджують факту трудових відносин із згаданим учбовим закладом (Макіївська школа) та відсутня сплата єдиного соціального внеску (що вказує на відсутність у ОСОБА_1 статусу застрахованої особи), то вона - позивачка, не відноситься до кола осіб, що мають паво на матеріальне забезпечення у звязку із вагітністю та пологами, а тому просила відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Маріупольське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатне здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обовязки.

Судом встановлено, що з 30.09.2001 року ОСОБА_1 працювала вчителем англійської мови загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №77 м. Макіївка. Перебування у трудових відносинах підтверджується записами у трудовій книжці, індивідуальними відомостями про застраховану особу ГІФУ (Форма ОК-5), Свідоцтвом про загальнообовязкове державне соціальне страхування № виданим 12.11.2002 року, тощо.

Відповідно до довідки № від 17/06/2016 року позивачка ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до свідоцтва про народження серія І-НО №713798 від 24 травня 2016 року виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 24.05.2016 року народився ОСОБА_3, матірю якого є ОСОБА_1, актовий запис 411.

26.02.2016 року ОСОБА_1 був виданий листок непрацездатності по вагітності та пологах серії АГУ № 863043.

ОСОБА_1, 11.05.2017 року звернулась до Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності із заявою про призначення та виплату їй допомоги по вагітності та пологах.

Згідно листа відповідача від 20.05.2017 року №03-1-08-610 та Рішення №1 від 25.05.2017 року Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності позивачці ОСОБА_1 відмовлено в призначенні матеріального забезпечення. Відповідно до Рішення №1 позивачці відмовлено в призначені матеріального забезпечення оскільки на момент настання страхового випадку факт перебування внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 в трудових відносинах із страхувальником, який зареєстрований на тимчасово окупованій території, не підтверджується даними Державним реєстром загальнообовязкового державного соціального страхування та Департаментом освіти і науки Донецької облдержадміністрації, якому підпорядкований страхувальник.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - ОСОБА_4 № 1105-XIV) від 23.09.1999 року № 1105-XIV визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у звязку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоровя.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 1105-XIV, терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

Статтею 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі ОСОБА_4 № 2464-VI), страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 16 Закону № 1105-XIV, застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 20 Закону № 1105-XIV, за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності надаються, зокрема, такий вид матеріального забезпечення як допомога по вагітності та пологах.

Відповідно до п.1 ст.19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

При цьому, у разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації матеріальне забезпечення за страховими випадками, які настали до їх ліквідації (реорганізації) виплачується застрахованим особам їх правонаступником, а в разі відсутності правонаступника - робочим органом Фонду за місцем здійснення обліку ліквідованого підприємства, установи, організації як страхувальника (абз. 2 частини першої статті 30 Закону № 1105-XIV).

Умови надання Фондом матеріального забезпечення врегульовані відповідним Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України від 24 січня 2017 року №8 (далі - Порядок №8).

Відповідно до п. 15 Порядку №8 у разі відсутності у Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування усіх необхідних відомостей для обчислення середньої заробітної плати (доходу), а також відсутності у застрахованої особи можливості підтвердити свій страховий стаж, робочий орган Фонду здійснює розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання страхового випадку, залежно від наявної інформації про страховий стаж, з наступним перерахуванням суми допомоги після надходження документів, що підтверджують право застрахованої особи на її надання в іншому розмірі.

Відповідно до пункту 3.1. Порядку підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Аналогічні положення закріплені в ч.1 статті 31 вказаного Закону №1105.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 1105-XIV, допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у звязку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 80) календарних днів після пологів. Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Отже в розумінні частини другої статті 1 Закону № 1105-XIV та Закону № 2464-VI та з огляду на той факт, що у неї 09.05.2016 року наступив страховий випадок (вагітність та пологи) під час сплати єдиного внеску, у відповідності до чого у неї наявне право на отримання допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами з усіх видів заробітної плати (доходу), з яких сплачено внески до Фонду.

При цьому суд враховує положення частини першої статті 19 Закону № 1105-XIV, відповідно до якого право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Суд зауважує на тому, що підстави для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності наведені у статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Зокрема: 1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину; 2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення від роботи чи інших обов'язків або симуляції хвороби; 3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи; 4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду; 5) у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням; 6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що законодавством не допускається відмова у виплаті допомоги по вагітності та пологам на підставі зазначеної у Рішенні №1 Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.05.2017 року.

Отже, на час розгляду справи наявні всі необхідні обставини, передбачені нормами чинного законодавства для здійснення позивачці виплати у звязку з настанням страхового випадку у звязку з вагітністю та пологами, однак, фактично зазначене не здійснено. Доказів, які б спростовували даний висновок суду відповідачем не надано.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16.12.1974 року у справі Міллер проти Австрії, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція суду була підтверджена і в рішенні Гайгузус проти Австрії від 16.09.1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення вимог позову ОСОБА_1 до Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, з урахуванням висновків суду.

Керуючись статтями: 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови в призначенні допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_1 за заявою від 11.05.2017 року.

Скасувати Рішення №1 Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.05.2017 року про відмову в призначенні матеріального забезпечення відповідно до Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 року №8.

Зобовязати Маріупольське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.05.2017 року та призначити матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах за листком непрацездатності серії АГУ №863043 виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання страхового випадку, а саме 09.05.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошенні у судовому засіданні 04 вересня 2018 року.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2018 року.

Суддя Гноєвой С.С.