Справа № 529/583/16-а
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2018 року

Київ

справа №529/583/16-а

адміністративне провадження №К/9901/12273/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів - Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

на постанову Диканського районного суду Полтавської області від 13 червня 2016 року (суддя Щабельська І.В.)

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 року (судді Шевцова Н.В., Макаренко Я.М., Мінаєва О.М.)

у справі за позовом ОСОБА_2

до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Горбатенка Владислава Сергійовича,

третя особа - Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Полтава ДПП рядового поліції Горбатенко В.С., третьої особи Управління патрульної поліції у м. Полтаві, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення серії ПС2 № 322993, винесену 24 травня 2016 року інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Полтава ДПП рядовим поліції Горбатенком В.С. про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн.

Постановою Диканського районного суду Полтавської області від 13 червня 2016 року, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 року, адміністративний позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення серії ПС2 № 322993, винесену 24 травня 2016 року інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Полтава ДПП рядовим поліції Горбатенком В.С. з накладенням на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. скасовано.

Задовольняючи адміністративний позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з відсутності достатніх доказів, які свідчать про вчинення позивачем правопорушення, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України звернулося з касаційною скаргою, у якій просить скасувати зазначені рішення судів та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що поліцейський мав достатньо доказів та підстав для притягнення до адміністративної відповідальності порушника, однак суди попередніх інстанцій цього не взяли до уваги.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 травня 2016 року інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП рядовим поліції Горбатенком В.С. було винесено постанову серії ПС2 №322993 у справі про адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. У постанові зазначено, що ОСОБА_2 здійснив зупинку менш ніж за 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив вимоги п. 15.9.г Правил дорожнього руху України.

Вважаючи зазначену постанову незаконною, позивач звернувся із цим адміністративним позовом.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини першої статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил, зокрема, зупинки.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення ОСОБА_2 зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що недоведеність факту зупинки автомобіля позивача менш ніж за 10 метрів до пішохідного переходу виключає настання адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

Доводи Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції про те, що надане відео доводить факт правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки суди попередніх інстанцій під час його перегляду не змогли встановити наявність пішохідного переходу у місці зупинки автомобіля ОСОБА_2

Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України (у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

2. Постанову Диканського районного суду Полтавської області від 13 червня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич