Справа № 2040/5844/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 жовтня 2018 р. № 2040/5844/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання Кіт С.В.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС (просп. О. Поля, буд. 57, м. Дніпро, 49600, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма "Авіас" (Салтівське шосе, буд. 43, м. Харків, 61038, )

про застосування арешту коштів на розрахункових рахунках, -

В С Т А Н О В И В:

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС (далі по тексту позивач, ОВПП) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма "Авіас" (далі по тексту відповідач, ТОВ ВТФ «Авіас»), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- задовольнити позовну заяву Офісу великих платників ДФС в особі Дніпропетровського управління про застосування арешту коштів на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма "Авіас" на розрахункових рахунках згідно з довідкою;

- задовольнити позовну заяву Офісу великих платників ДФС в особі Дніпропетровського управлінця про застосування арешту коштів на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма «Авіас» у обслуговуючих банках: за № 2513, № 3576, № 4110, №8001, №5130, №2526, №0289, № 0290, № 4045, № 0434, №0586, № 0455, № 585, № 6009, № 0525, № 0524, № 6037, № 0588, № 300186-UA40006423 в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 305299, №0289, №0290 в ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК" В М ПАВЛОГРАДІ, МФО 305727, № 0665, № 0664, № 0667, № 0666 в КРИВОРІЗЬКІЙ ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК", 305750, № 4045 в НІКОПОЛЬСЬКІЙ ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК", МФО 305891, № 7900 в СУМСЬКІЙ ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК, МФО 337546, №9791, № 2513, № 7960 в ФІЛІЇ КРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 384436, № 0 в ВОЗНЕСЕНСЬКОМУ ВІДДІЛЕННІ N НОМЕР_1 "ДЕРЖАВНИЙ ОСОБА_3 УКРАЇНИ", МФО 386025, № 203 в ФІЛІЇ "ВІДДІЛЕННЯ ОСОБА_4 В М. ДНІПРОПЕТРОВСЬК", МФО 305437.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ Виробничо-торгівельна фірма «Авіас», зареєстроване як юридична особа, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців України за ідентифікаційним кодом 32560942, перебуває на податковому обліку в Дніпропетровському управлінні офісу великих платників податків ДФС.

Станом на 17.05.2018 року ТОВ ВТФ «Авіас» має податковий борг в сумі 279072105,13 грн., в т.ч. по ПДВ 248680304,00 грн., по податку на прибуток 30389761,11 грн., податок на доходи фізичних осіб 2040,00 грн. У звязку з виникненням податкового боргу та керуючись ст. 59 Податкового кодексу України підприємству сформовано податкову вимогу № 215-46 від 27.12.2016 року на суму 2020, 47 грн., яку направлено 27.12.2016 року поштою листом з повідомленням про вручення (№362), отримано 10.01.2017 року.

Відповідно до ст. 95 Податкового кодексу України прийняте рішення від 16.05.2018 року № 6/32560942 про опис майна у податкову заставу.

Згідно останнього балансу ТОВ ВТФ «Авіас», поданого, 22.05.2017 року, активи у підприємства відсутні. Враховуючи наведене та на підставі рішення про опис майна у податкову заставу від 16.05.2018 року за №6/32560942 складено акт опису майна підприємства від 16.05.2018 року за №3/32560942, яким підтверджено відсутність на день складання цього акту майна, що може бути описано у податкову заставу. У звязку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте поштові відправлення повернулись до суду з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом встановлено, що клопотань про відкладення справи або повідомлень про поважність причини неявки від відповідача або його представника до суду не надходило.

Правом надати відзив відповідач не скористався.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого.

Основним нормативно-правовим актом, що врегульовує спірні правовідносини є Податковий кодекс України у відповідній редакції (далі по тексту - ПК України).

В силу приписів підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Питання адміністративного арешту майна платника податків врегульовані статтею 94 ПК України.

Відповідно до п.94.1. ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Так, пункт 94.3 вказаної статті передбачає, що арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт коштів на рахунку платника податків є різновидом адміністративного арешту, який застосовуються виключно на підставі рішення суду (на відміну від адміністративного арешту іншого майна, який здійснюється за рішенням керівника податкового органу). Разом з тим, підстави його застосування, що визначені п.94.2. ст.94 ПК України, є загальними як для керівника податкового органу, так і для суду.

Положення пункту 94.2 статті 94 ПК України визначають, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних постав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Аналогічні норми містить Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації, від 24.12.2010 р. №1042, відповідно до п.3.1. якого арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з вищезазначених обставин.

Згідно з підпунктами 94.6.1 та 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Частиною другою пункту 94.6 названої статті встановлено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

За змістом наведених правових норм законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування:

1) арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу;

2) адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом (не виключно обов'язку сплатити податкове зобов'язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (в залежності від виду майна).

При цьому накладення арешту на кошти платника податків у банку обмежене сумою податкового боргу такого платника.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у Постанові від 30.01.2018 року по справі № К/9901/465/18 суд не заперечує того факту, що за умови відсутності майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, встановлена п.п.20.1.17. п.20.1.ст.20 ПК України норма надає право податковому органу звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків. Проте, реалізація цього права можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених п. 94.2. ст. 94 ПК України.

Відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Разом з тим, арешту коштів та інших цінностей такого платника податків, що знаходяться в банку, передує ряд заходів, визначених Главою 9 ПК України, які слід вжити податковому органу з метою забезпечення виконання платником податків свої зобов'язань, в тому числі встановлення майна та інших цінностей такого платника податків, що можуть стати джерелами погашення податкових зобов'язань платника податків, передача такого майна у податкову заставу та накладення адміністративного арешту на майно.

Матеріалами справи підтверджено, що відносно позивача прийнято податкову вимогу форми «Ю» від 27.12.2016 року №215-45 (а.с.9), яка надіслана засобами поштового звязку та отримана повноважним представником.

16 травня 2018 року прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 6/32560942 (а.с.10) та складено акт опису майна (а.с.11-12).

ТОВ ВТФ «Авіас» до податкового органу надано звіт субєкта малого підприємництва 22.05.2017 року (а.с.13).

Згідно з довідкою про заборгованість по платежах до бюджету судом встановлено, що загальна сума податкового боргу позивача складає 279073125,13 грн. (а.с. 14).

На підтвердження вчинення заходів для погашення суми податкового боргу позивачем надано рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/1991/17 від 30 січня 2018 року, яким адміністративний позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС (04119, м.Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма "Авіас" (61038, м. Харків, Салтівське Шосе, 43, ) про стягнення податкового боргу задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма "Авіас" (61038, м. Харків, Салтівське Шосе, 43, ) на користь державного бюджету України суму податкового боргу по податку на додану вартість, по податку на прибуток та по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3299598,65 грн. (три мільйони двісті девяносто девять тисяч пятсот девяносто вісім гривень 65 копійок) за рахунок коштів у обслуговуючих банках та за рахунок готівки, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма "Авіас" (61038, м. Харків, Салтівське Шосе, 43, ) (а.с. 83-89).

Позивачем до матеріалів справи не надано, а судом під час розгляд справи не добуто в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ достатніх та допустимих, належних та достовірних доказів, які би свідчили про вчинення дій на виконання вказаного судового рішення направлення інскассових доручень до банківських установ з метою стягнення на банківських рахунках, а також стягнення за рахунок готівки, докази відсутності таких коштів.

Суд зазначає, що загальна сума боргу позивача складає 279073125,13 грн., втім рішенням по справі № 820/1991/17 з ТОВ ВТФ «Авіас» позов задоволено лише на суму 3299598,65 грн., судові рішення, які набрали законної сили щодо стягнення з відповідача 275773526, 48 грн. відсутні.

Крім того, в порушення п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, в матеріалах справи не містяться доказів відсутності майна та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Так, з метою встановлення права власності на майнові активи платника податків до дати звернення до суду позивачем не зроблено запити до відповідних установ про наявність зареєстрованих за платником податків транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, земельних ділянок, житлових та нежитлових приміщень. Відповідна інформація до суду позивачем не надана.

Крім того, в своїй позовній заяві позивач не зазначає на яку суму податкового боргу платника податків має бути здійснений арешт.

Представник позивача у судовому засіданні наголошував на тому, що відсутність майна платника податків підтверджена фінансовим звітом від 22.05.2017 року, втім суд зазначає, що один зазначений документ не може достеменно та обєктивно свідчити про відсутність майна боржника, відсутності грошових коштів на рахунках у банках або будь -якого іншого майна боржника, а відтак не може бути доказом по справі.

У відповідності до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. (стаття 90 КАС України).

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені матеріалами справи, а відтак, не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС (просп. О. Поля, буд. 57, м. Дніпро, 49600, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма "Авіас" (Салтівське шосе, буд. 43, м. Харків, 61038, ) про застосування арешту коштів на розрахункових рахунках залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.