Справа № 815/2986/18
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2986/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Балабан М.К.

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись з даним позовом до суду та просять визнати протиправними дії Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо неправомірної відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Одеса, вул. Макаренко, буд. 10; зобовязати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Одеса, вул. Макаренко, буд. 10; зобовязати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса, вул. Макаренко, буд. 10.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що діючим законодавством ніяких обмежень щодо проживання фізичної особи у садовому будинку не встановлено, як і не встановлено обмежень щодо реєстрації місця проживання. На підставі правовстановлюючих документів на садовий будинок та земельну ділянку, на якій розташований будинок, ОСОБА_1 є власником садового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Макаренко, 10, в якому і проживає. ОСОБА_2, її чоловік, також постійно проживає у вказаному будинку та має на меті зареєструвати своє місце проживання за вказаною адресою. При цьому, будинок за адресою: м. Одеса, вул. Макаренко, 10, має гараж, сарай, багато житлових кімнат, є благоустроєним та придатним для проживання. Також будинок має присвоєну поштову адресу, знаходиться в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці (м. Одеса, Київський район), зареєстрований як обєкт нерухомого майна, призначений та придатний для постійного проживання у ньому, та відповідає технічним вимогам. Таким чином, відмова Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради у здійсненні реєстрації місця проживання за місцем постійного проживання є необґрунтованою.

Представником Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що позивачі мають намір зареєструвати своє місце проживання у приміщенні, що за цільовим призначенням, згідно наданих документів, є садовим будинком та не відноситься до обєктів житлової нерухомості. Відповідно до пункту 18 Правил, одним із необхідних документів для отримання адміністративної послуги з реєстрації місця проживання є документ, що підтверджує право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. Поняття житла визначено також ст.ст. 379,380 ЦКУ, а житлового фонду Житловим кодексом України. При цьому, власник садового будинку має можливість оформити його як житловий і лише після отримання рішення органів місцевого самоврядування про переведення садового будинку у жилий будинок може здійснювати в ньому реєстрацію місця проживання. Крім того, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» та Правилам реєстрації місця проживання чітко визначено, що для реєстрації місця проживання особа повинна надати документи, що підтверджують право на проживання саме в житлі, а не документи що надають право на проживання в нежитловому приміщенні, будинку для літнього використання або використання протягом року з метою позаміського відпочинку.

Ухвалою суду від 23 липня 2018 року по справі № 815/2986/18 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

23 січня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_1 прийняла в дар садовий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Одесі по вулиці Макаренко під номером десятим, (а.с. 18).

14 квітня 1998 року ОСОБА_1 видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку розташовану на території Київського району, м. Одеси по вулиці Макаренка, 10, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 897 (а.с. 22).

15 вересня 2004 року ОСОБА_1 була знята з реєстрації з місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. )

19 серпня 2005 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17 з.б., 103).

02 липня 2009 року ОСОБА_1 отримано технічний паспорт на судовий будинок № 10 по вулиці Макаренко в м. Одесі (а.с. 23-26).

01 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту надання адміністративних послуг ОМР із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 27).

Рішенням Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 01.06.2018 року, викладеному у заяві позивача від 01.06.2018 року, у реєстрації місця проживання відмовлено. У рішенні зазначено, що особа не подала необхідних документів або інформації (відсутні документи, що підтверджують право на проживання у житлі).

Так, відносини, повязані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і випадки їх обмеження встановлює та регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

02 вересня 2014 року прийнято Закон України № 1673-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації в них місця проживання, який набрав чинності 29.09.2014 року.

Так, Законом України № 1673-VII внесено зміни до Житлового кодексу Української РСР, ЦКУ, Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зокрема, а Житловий кодекс Української РСР внесено зміни в перше речення статті 6 після слів "для постійного" доповнено словами "або тимчасового". Стаття 6 цього Кодексу визначає призначання житлових будинків і житлових приміщень, а саме після внесення зазначених змін відповідно до цієї статті жили будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. Також Кодекс доповнений статтею 8-1 Переведення у жилі будинки садових і дачних будинків, якою встановлено, що громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування".

Також, внесено зміни в ст. 29 та в ст. 379 ЦКУ, а саме ч. 1 ст. 29 викладена у новій редакції Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово". Крім того, у статті 379 слова "інше приміщення" замінені словами "інше жиле приміщення", а після слова "постійного" доповнено словами "або тимчасового". Стаття 379 ЦКУ визначає поняття житла. У звязку з внесеними змінами відповідно до ст. 379 ЦКУ житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Крім того, Законом України № 1673-VII від 02.09.2014 року внесені зміни в Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, а саме абзаци п'ятий і сьомий ст. 3 викладені в новій редакції: "місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово"; "реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла".

Законодавством у Порядках, Інструкціях, будівельних нормах використовуються різні назви житла фізичних осіб житловий будинок, квартира, дачний будинок, індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий будинок, котедж та інші.

З внесенням змін в законодавство Законом України №1673-VII від 02.09.2014 року для реєстрація фізичної особи визначальними є поняття житло (житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них) та місце проживання.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що реєстрація може бути здійсненна лише у житловому будинку, а тому позивач повинен спочатку здійснити переведення садового будинку, що відповідають державним будівельним нормам у житловий будинок відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 29.04.2015 року № 321, лише після чого ставити питання про реєстрацію в ньому.

Згідно п. п. 3, 4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Відповідно до п. п. 8, 9 Правил реєстрації місця проживання документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України Про адміністративні послуги. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Згідно п. 11 вказаних Правил, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно приписів ст. ст. 279, 280 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу УРСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

З вищевикладеного слідує, що в переліку об'єктів, які не входять до житлового фонду - садовий будинок не зазначений.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок за адресою м. Одеса, вул. Макаренка, 10, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності має присвоєну поштову адресу, знаходиться в межах м. Одеса, є об'єктом нерухомого майна, який призначений для проживання у ньому, має чотири житлові кімнати, оснащений котельною та санвузлом. Крім того, згідно довідки органу самоорганізації населення «Золотий берег» № 257 від 19.05.2018 року ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20, 22-26).

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо того, що позивач має можливість оформити садовий будинок як житловий і лише після отримання рішення органів місцевого самоврядування про переведення його у жилий будинок може здійснити в ньому реєстрацію місця проживання, оскільки визначений постановою КМУ від 29.04.2015 року № 321 порядок переведення садового будинку, що відповідають державним будівельним нормам у житловий будинок, не стосується правовідносин щодо реєстрації місця проживання фізичної особи. Питання реєстрація будинка позивача як садового, зміни цільового призначення земельної ділянки, переведення садового будинку у житловий, є іншими правовідносинами, які не є предметом даної справи щодо реєстрації фізичної особи за місцем її проживання.

За таких підстав, приймаючи рішення від 01.06.2018 року про відмову ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради не дотримався справедливого балансу між цілями, яких намагався досягнути субєкт владних повноважень та несприятливими наслідками для прав, свобод і інтересів позивача, які настають внаслідок прийняття цього рішення, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

При цьому, порушені права позивача, ОСОБА_1, підлягають судовому захисту шляхом зобовязання Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 10.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_2 про зобовязання Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса, вул. Макаренко, буд. 10, з огляду на наступне.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобовязані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Відповідно до п. 4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Як вбачається з даних Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_2 з 19.08.2005 року зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 103).

Разом з тим, будь-яких доказів звернення ОСОБА_2 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та одночасним зняттям з попереднього місця проживання матеріали справи не містять.

При цьому, приписами ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою захисту прав та законних інтересів позивачів, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 01.06.2018 року про відмову ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; зобовязання Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 10. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При розподілі судових витрат суд враховує, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., відповідно до оригіналу квитанції № 32 від 18.06.2018 року (а.с. 5).

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (, адреса місцезнаходження: 65017, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 134, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, останнє зареєстроване місце проживання: 65114, АДРЕСА_2), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, адреса місця реєстрації: 65114, АДРЕСА_2) до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (, адреса місцезнаходження: 65017, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д) про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 01.06.2018 року про відмову ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 10.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (, адреса місцезнаходження: 65017, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 11 жовтня 2018 року.

Суддя О.А. Левчук

.