Справа № 214/5637/18
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5637/18
2-а/214/203/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання Бєлікова О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу №214/5637/18

за позовною заявою ОСОБА_1

до інспектора роти №2 батальйону №1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, закриття справи, -

СУТЬ СПОРУ:

27.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд скасувати постанову серії ЕАВ №504149 від 28.07.2018 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 425 грн., а справу закрити.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що 28.07.2018 року інспектор ПП ОСОБА_2 винесла відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕАВ №504149 про притягнення до адміністративної відповідальності за фактом начебто проїзду регульованого перехрестя, не надавши дорогу пішоходові, який рухався по проїзній частині, на яку вона повертала. ОСОБА_1 не погоджувалась з інкримінованим їй правопорушенням, оскільки фактично 27.08.2018 року о 09.20 год. вона дійсно керувала автомобілем марки Mercedes-Benz 202, р/н WPR93978, рухаючись в крайньому правому ряду проїзної частини автомобільної дороги по б-ру Вечірньому в напрямку до регульованого перехрестя обїзної дороги в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Коли вона перебувала на повороті на мала намір виконати маневр повороту, з лівого краю проїзної частини дороги зустрічної смуги руху, на яку вона не виїжджала, почав рух пішохід, який також рухався на зелений сигнал світлофору. Оскільки пішохід не знаходився на тій смузі руху проїзної частини, на яку вона повертала, вона продовжила рух через перехрестя з дотриманням вимог п.16.2 ПДР України, ніяким чином не створивши перешкод для руху пішоходові чи небезпеки для його руху. Всі її доводи та заперечення стосовно її невинуватості та відсутності в її діях порушень ПДР України, інспектор ПП ОСОБА_2 залишила поза уваги, винісши відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Посилання ОСОБА_2 на відеозапис факту порушення на її мобільному телефоні не є належним доказом, оскільки не входить до переліку засобів автоматичної фото- і відеотехніки, за допомогою яких забезпечується фіксація дотримання учасниками руху вимог ПДР України відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». До того ж в постанові інспектором не було зазначено про відеофіксацію виявленого порушення. За даних обставин винесену постанову ОСОБА_1 вважає незаконною, безпідставною, оскільки прийнята вона інспектором ПП виключно на її припущеннях стосовно допущення порушення ПДР України за відсутності належних та допустимих доказів, що є свідченням порушення ст.62 Конституції України.

Не погоджуючись з предявленими вимогами, в порядку ст.47 КАС України 02.10.2018 року відповідач інспектор ПП ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву (а.с.19-26), в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у звязку із законністю та обґрунтованістю винесеної нею постанови. Свої заперечення мотивувала тим, що 28.07.2018 року під час здійснення патрулювання нею було помічено транспортний засіб марки Mercedes-Benz 202, водій якого повертаючи праворуч на регульованому перехресті на обїзній дорозі біля б-ру Вечірнього в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на надав дорогу пішоходу, котрий переходив проїзну частину, на яку водій повертав, чим порушив п.16.2 ПДР України, у звязку з чим був нею зупинений. Після зупинки транспортного засобу, інспектор підійшла, відрекомендувалася відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомила причину зупинки, та попрохала водія предявити водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Попередньо розяснивши ОСОБА_1 її процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, вона перейшла до розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. Під час розгляду справи ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитися з відео доказами фіксації факту порушення ПДР України, на якому зафіксовано, що в момент повороту праворуч на регульованому перехресті на проїзній частині, куди виїжджала ОСОБА_1, дійсно знаходився пішохід, який в той момент вже переходив проїзну частину. Натомість ОСОБА_1 без зменшення швидкості руху, зупинки перед пішохідним переходом, продовжила рух та проїхала пішохідний перехід. Посилання позивача на те, що під час проїзду перехрестя пішохід не змінив швидкість чи траєкторію руху, інспектор просила оцінити критично з огляду на те, що якби ОСОБА_1, допустивши порушення п.16.2 ПДР України, спровокувала такі дії пішохода, її дії кваліфікувались би за ч.4 ст.122 КУпАП. Додатково інспектор ПП зазначила, що використання під час патрулювання відео реєстратору та інших засобів з функцією фото-, відеофіксації є правомірним та відповідає ст.251 КУпАП. Позаяк, відповідач зауважила, що з огляду на характер інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, розгляд справи даної категорії є спрощеним, не вимагає складання протоколу про адміністративне правопорушення, а розгляд справи здійснюється інспектором на місці зупинки транспортного засобу, яке співпадає з місцем вчинення адміністративного правопорушення. На переконання інспектора, оскаржувану ОСОБА_1 постанову винесено обєктивно, законно, з наданням правової оцінки всім обставинам і наявним доказам, які підтверджують її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а всі її доводи з приводу незгоди не доведені жодними доказами та фактично спрямовані на уникнення відповідальності.

Цього ж дня позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив відповідача інспектора ПП ОСОБА_2 (а.с.31-33), в якій зазначила доводи, аналогічні викладеним в позові та частковою деталізацією за окремими положеннями відзиву, у тому числі допущеними відповідачем грубими описками, неузгодженнями та доводами з обставин, про які ОСОБА_1 у своєму позові нічого не зазначала.

Заперечення у відповідь на відзив відповідач не подала.

Сторони правом на участь в судовому засіданні не скористались, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності в письмовому провадженні.

В ході розгляду справи відповідачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департаменту патрульної поліції, в задоволенні якого ухвалою суду від 09.10.2018 року відмовлено.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

28.07.2018 року поліцейським роти №2 батальйону №1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАВ №504149 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у звязку з порушенням п.16.2 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.4).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 28.07.2018 року о 09.32.51 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz 202, р/н WPR93978, на обїзній дорозі біля б-ру Вечірнього 33 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повертаючи праворуч на регульованому перехресті не надала дорогу пішоходові, який переходив проїзну частину, на яку вона повертала.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім розясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення від 28.07.2018 року та оглянутим судом відеозаписом з боді-камери на диску DVD-R. Жодних зауважень стосовно цього, окрім як незгоди із винесенням постанови, ОСОБА_1 в постанові не зазначено.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення субєктом владних повноважень, суд зобовязаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з'ясуванню у справі про адміністративне правопорушення, а саме: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть.

Відповідно до п.16.2 ПДР України, на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Визначаючи наявність чи відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення за фактом невиконання вимог п.16.2 ПДР України, обовязково необхідно встановити, що собою представляє прохідна частина, де саме на проїзній частині рухався пішохід в момент виконання водієм повороту праворуч, та що означає вимога «дати дорогу».

Відповідно до п.1.10 ПДР України, дати дорогу це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок або швидкість руху.

Проїзна частина це елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Таким чином, логічним та системним аналізом вказаних норм суд приходить до висновку, що порушення п.16.2 ПДР України водієм під час виконання повороту праворуч чи ліворуч матиме місце у випадку не надання водієм дороги пішоходам, які перетинають саме ту проїзну частину (тобто за напрямком руху транспортного засобу), на яку водій повертає.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, відповідач посилалася на наявність відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, а саме відеозапис на диску DVD-RW під назвою «Факт правопорушення».

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Всупереч приписам ст.283 КУпАП, відеозапис не було зазначено в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення в графі 9 «До постанови додається», як і не досліджено під час розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення, адже жодних посилань на нього в постанові немає. Про здійснення відео фіксації інспектор не попередила позивача, адже оглядом всіх наданих суду фрагментів запису не встановлено вчинення відповідачем таких дій, що є свідченням порушення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».

Більш того, із наданого відеозапису не вбачається саме факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого п.16.2 ПДР України. Так, оглядом відеозапису на диску DVD-RW під назвою «Факт порушення», долученого до відзиву відповідачем вбачається, що ділянка дороги регульованого перехрестя, де ОСОБА_1 здійснювала поворот праворуч, складається з двох проїзних частин в суміжних напрямках, які поділені між собою горизонтальною дорожньою розміткою. В момент здійснення ОСОБА_1 маневру повороту праворуч на регульованому перехресті на автомобілі марки Mercedes-Benz 202, р/н WPR93978, пішохід дійсно розпочав переходити проїзну частину, однак з лівого боку та саме проїзну частину зустрічного напрямку руху, а не ту, по якій рухалася ОСОБА_1 Пішохід не змінював ні напрямок руху, ні швидкість, а проїзд транспортним засобом перехрестя ніяким чином не вплинув на його поведінку, дії під час переходу проїзної частини, в той час як проїзд перехрестя екіпажем патрульної поліції змусив його різко зупинитись на смузі, що поділяє транспортні потоки обох напрямків.

Таким чином, вказаний відеозапис є беззаперечним свідченням того, що в момент виконання маневру повороту праворуч на регульованому перехресті ОСОБА_1 жодних порушень п.16.2 ПДР України не допускала.

Інших доказів (відеозапис, пояснення свідків), які у відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП підтверджували б подію адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти предявленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 10.02.1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

За даних обставин заперечення, наведені відповідачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією позивача, котра в сукупності з наявними доказами, рядом сумнівів щодо доведеності його вини, які в силу ст.63 Конституції України тлумачаться на її користь, є свідченням недоведеності наявності в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Інші доводи та посилання відповідача, зазначені у відзиві на позов, суд не приймає до уваги, оскільки вони є недоречними та стосуються обставин, на які позивач в обґрунтування предявлених нею вимог не посилалася.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи сукупність викладених обставин та недоведеність правомірності винесення інспектором ПП ОСОБА_2 постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №504149 від 28.07.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., недоведеність наявності в її діях обєктивної сторони правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із скасуванням оскаржуваної нею постанови та закриттям справи у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, закриття справи задовольнити повністю.

Постанову серії ЕАВ №504149 від 28.07.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором роти №2 батальйону №1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 скасувати, а справу закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його ухвалення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: інспектор роти №2 батальйону №1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: вул. Волгоградська 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Рішення суду складено та підписано 09.10.2018 року.

Суддя О.І. Євтушенко