Справа № 160/7546/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 жовтня 2018 р. Справа № 160/7546/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області, відповідача 2 Головного управління у Дніпропетровській області Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позовна заява ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області, відповідача 2 Головного управління у Дніпропетровській області Державної казначейської служби України, у якій позивач просить суд:

- «визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (Відповідач-1) в організації слідчої роботи в Новомосковському ВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо належного розгляду звернень і скарг Позивача та здійснення контролю за станом досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0002950 та №0002577;

- стягнути на користь ОСОБА_1 (Позивач) відшкодування немайнових (моральних) збитків, завданих протиправною бездіяльністю Відповідача-1 солідарно з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (Відповідача-1) та Головного управління у Дніпропетровській області Державної казначейської служби України (Відповідача-2) 300 000 000 грн. (триста тисяч гривень)».

Відповідно до пунктів 4 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів адміністративного позову вбачається, що в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що співробітниками Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області не виконуються належним чином посадові обов'язки та вимоги чинного законодавства України в частині належного розслідування кримінальних проваджень щодо викрадення майна позивача.

Так, позивач в позовній заяві вказує на те, що вона була і є власником житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Кущівська, 76 (кол. назва вул. Дзержинського), що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер НОМЕР_1. Новомосковським ВП ГУНП в Дніпропетровській області відкриті кримінальні провадження №0002950 та №0002577 (за ч.3 ст.185 КК України, щодо викрадення невідомими особами майна позивача), які внесені до ЄРДР 14.09.2017 року та 15.08.2017 року відповідно, до теперішнього часу не розслідувані та винні особи у вчиненні кримінального правопорушення не покарані.

Позивач звертає увагу, що попри відкриті кримінальні провадження, розграбування злочинцями її будинку продовжувалось аж до травня 2018 року. Вона десятки разів зверталась до Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області і телефоном, і з письмовими заявами, проте такі звернення ні до чого, окрім продовження вчинення протиправних дій щодо позивача відомими поліції особами. Незважаючи на очевидність ситуації, наявність безлічі свідків, які вказують на осіб, що безпосередньо і відкрито (в присутності працівників поліції) здійснювали викрадення та знищення майна позивача, досудове розслідування у вказаних кримінальних провадженнях, фактично не здійснюється, підозрюваного, начебто, не встановлено, а підозру не пред'явлено.

Позивач зазначає, що Відповідач-1 не виконав своїх обов'язків, передбачених ст. ст. 1, 2, 23 Закону України «Про Національну поліцію», Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України та Інструкції з організації діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України, затверджених наказом МВС України 06.07.2017 №570, чим порушив права та інтереси позивача, що полягають у законному сподіванні, що органи Національної поліції повинні захистити і захистять її право на житло, власність, будуть протидіяти злочинним діям щодо позивача, здійснять ефективне розслідування спрямоване на захист прав та інтересів позивача, як члена суспільства, що передбачено ст.3 Конституції України та ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію»

Крім того, позивач посилається, що була вимушена терпіти постійні психологічні переживання та душевні страждання через виринання в пам'яті обставин злочину щодо неї, а також зазнає постійних душевних страждань від усвідомлення того, що залишилась без свого майна, а її сподівання на захист правоохоронними органами виявився марним. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 300 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до вимог частини першої статті 24 Кримінального процесуального кодексу України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно приписів статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно з частиною першою статті 304 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Крім того, частиною першою статті 306 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до приписів статті 308 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов'язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов'язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи вищенаведені норми, розгляд питання щодо правомірності дій або бездіяльності Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області в організації слідчої роботи в Новомосковському ВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо належного розгляду звернень і скарг Позивача та здійснення контролю за станом досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0002950 та №0002577 повинно вирішуватись в рамках кримінального процесуального законодавства, а не адміністративного.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача 1 Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області та відповідача 2 Головного управління у Дніпропетровській області Державної казначейської служби України, яка пов'язана з бездіяльністю Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п'ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

За положеннями частини шостої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем в адміністративному позові не заявлено вимог про вирішення публічно-правового спору, вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. (триста тисяч гривень) повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

При цьому, частиною сьомою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На виконання вищенаведеної норми суд роз'яснює позивачеві, що заявлений до розгляду спір може бути поданий до місцевого загального суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Керуючись статтями 4, 5, 19, 170, 242, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області, відповідача 2 Головного управління у Дніпропетровській області Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати позивачам разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачам, що відповідно до частини п'ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Юхно