Справа № 826/8019/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/270
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15:02

19 вересня 2018 року № 826/8019/18

За позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Микитенко Олени Віталіївни

Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

3-я особа ОСОБА_3

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Секретар І.В.Галаган

Представники:

Від позивача: Станімак Д.Д.

Від відповідача: Бондар О.Г. - п/к

Від 3-ї особи: не з'яв.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Микитенко Олени Віталіївни, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10.04.2018 року за № 40559769, яке було прийняте Державним реєстратором прав на нерухоме майно Микитенко Оленою Віталіївною та зобов'язання Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,50 кв.м., житловою площею 43 кв.м за АТ "Дельта Банк", внести відповідний запис до Державного реєстру прав та надати Витяг із Державного реєстру.

В судовому засіданні 19.09.18 р. оголошено резолютивну частину рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників стоірн, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.08 р. між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. У відповідності до умов вказаного договору відповідач ОСОБА_3 отримала кредит 158000 дол. США, який зобов'язувалась повернути у повному обсязі в строк до 19.03.37 р. або достроково зі сплатою 12,40% річних за користування кредитом.

Як іпотекодавець ОСОБА_3 передала АКІБ "УкрСиббанк" у іпотеку нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63.50 кв.м; житлова площа 43 кв.м., що підтверджується договором іпотеки №80218 від 19.03.08 р. укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3

При цьому, 08.12.11 р. між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта банк" - позивачем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

У зв'язку із неналежним виконанням умов договору про надання споживчого кредиту у ОСОБА_3 утворилась заборгованість у розмірі 248224,70 дол. США, що згідно курсу НБУ 984060,03 грн., яка складається з: 153459,80 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 1226604,18 грн. - заборгованість за кредитом; 94764,90 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 757455,85 грн. - заборгованість за користування кредитом.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.02.15 р. у справі №756/5396/14-ц позов ПАТ "Дельта Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність задоволено:

в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 248224,7 дол. США, що по курсу складає 1984060,03 грн. за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.03.2008 р., звернувши стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,50 кв.м., житлової площі 43 кв.м. яка належить ОСОБА_3 на праві власності шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ "Дельта Банк";

припинено право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 63,50 кв.м., житлової площі 43 кв.м. виселивши ОСОБА_3;

витребувано від ОСОБА_3 та передано ПАТ "Дельта Банк" (р/р 8365, МФО 380236, ) технічний паспорт та правоустановчі документи, або їх дублікати на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,50 кв.м., житлової площі 43 кв.м.

Рішення набрало законної сили 06.03.15 р.

03.04.18 р. представник Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним 27546217 на об'єкт - квартира АДРЕСА_1в на підставі вказаного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23.02.15 р. №756/5396/14-ц.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Микитенко Олени Віталіївни №40559769 від 10.04.18 р. у державній реєстрації прав відмовлено, оскільки рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.02.15 р. №756/5396/14-ц зупинено виконання рішення на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", з посиланням на ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15 р. №1127.

Позивач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович - вважає вказане рішення протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач посилається на факт набрання рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.02.15 р. №756/5396/14-ц законної сили і його обов'язковість для всіх, в тому числі, і для державного реєстратора, згідно ст. 18 ЦПК України, п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, а також відсутність підстав для відмови у реєстрації права власності на майно згідно ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідач - Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач посилається на ту обставину, що 07.06.14 р. набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Вказаний закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень.

Також відповідач посилається на зміст рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23.02.15 р. №756/5396/14-ц, згідно якого зупинено виконання рішення на час дії Закону.

3-я особа - ОСОБА_3 - пояснень на позов не надала.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованим та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Предметом спору в даній справі є відповідність законодавству рішення державного реєстратора з державної реєстрації права власності на нерухоме майно про відмову у вчиненні реєстраційної дії.

Позовні вимоги ґрунтуються на протиправності оскаржуваного рішення (дії державного реєстратора), як суб'єкта, наділеного Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, у зв'язку з невиконанням ним обов'язку щодо перевірки поданих для цього документів, зокрема, наявності підстав для вчинення реєстраційної дії. Станом на час розгляд справи будь-які спори щодо права власності на нерухоме майно відсутні.

Тобто, в цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора, який, на думку позивача, вийшов за межі своїх владних повноважень, прийнявши рішення про реєстрацію права власності за 3-ю особою на об'єкти нерухомого майна за відсутності передбачених у законодавстві підстав.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.06 р. у справі SOKURENKO AND STRYGUN v. UKRAINE (заява 29458/04, 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-76467

З огляду на вищевикладене, з врахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.18 р. №815/4618/16, http://reyestr.court.gov.ua/Review/74506128, справа підлягає розгляду в адміністративному суді.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.04 р. №1952-IV (в редакції станом на 10.04.18р.) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15 р. №1127, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

В даному випадку в якості підстави для проведення реєстраційної дії з реєстрації права власності позивача на нерухоме майно надано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23.02.15 р. №756/5396/14-ц.

Ознайомлення з текстом Оболонського районного суду м. Києва від 23.02.15 р. №756/5396/14-ц свідчить про те, що воно не може бути підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно за позивачем, а саме.

Згідно резолютивної частини рішення звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,50 кв.м., житлової площі 43 кв.м. яка належить ОСОБА_3 на праві власності, шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ "Дельта Банк". Жодних застережень щодо зупинення виконання рішення з огляду на прийняття Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" резолютивна частина рішення не містить.

В той же час, згідно мотивувальної частини рішення зазначено наступне:

Як з'ясовано судом, 03.06.2014 р. ВР України було прийнято Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідний Закон розповсюджується виключно на громадян України, а тому юридичні особи не підпадають під дію відповідного Закону. З урахуванням ч. 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" можна констатувати, що Закон буде розповсюджуватися також на іноземців.

Зважаючи на це, суд вважає за можливе застосувати ст. 217 ЦПК України та зупинити виконання рішення на весь час дії даного мораторію.

Тобто, судове рішення містить розбіжності, що можуть бути усунені шляхом звернення з відповідною заявою про його роз'яснення та/або виправлення описок.

Також рішення містить інші суперечності, зокрема, у резолютивній частині рішення зазначено про припинення права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно шляхом її виселення, тоді як в мотивувальній частині рішення зазначено про те, що, вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині виселення відповідача, суд вважає правильним відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині, зважаючи на передчасність даної вимоги без дотримання вимог ст. 40 Закону України "Про іпотеку".

З врахуванням викладеного суд вважає обґрунтованим висновок відповідача про неможливість використання вказаного рішення як підстави для проведення реєстраційної дії з реєстрації права власності позивача на вказане нерухоме майно, що є підставою для відмови у проведенні реєстраційної дії згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 16.10.18 р.