Справа № 805/5063/18-а
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 р. Справа№805/5063/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В.,

при секретарі судового засідання Скрипник К.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення в рахунок погашення податкового боргу 25000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач станом на 12.06.2018 року має податковий борг з транспортного податку з фізичних осіб, який виник згідно податкового повідомлення-рішення форми Ф від 09.06.2015 року № 92-17 на суму 25000,00 грн. Відповідно до норм діючого законодавства України позивачем було сформовано податкове повідомлення-рішення форми Ф від 09.06.2015 року № 92-17 щодо ОСОБА_2 на суму 25000,00 грн., яке було направлено поштою на податкову адресу боржника та повернуто на адресу позивача з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою суду від 27.07.2018 року було відкрито провадження в адміністративній справі №508/5063/18-а та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 14.08.2018 року продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.10.2018 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач до судового засідання не зявився, будь якої заяви чи відзиву на позовну заяву до суду не надав. Суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), оскільки у довідці про причину повернення поштового відправлення з повісткою з штриховим кодовим ідентифікатором 693, 290, 174, в якості причини повернення зазначено «за закінченням терміну зберігання».

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач Головне управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керується Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Органом стягнення, у відповідності до приписів п.п.14.1.137 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позивач - є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує повноваження надані йому Податковим кодексом України.

Артемівською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області здійснено запит від 09.12.2015 року до Територіального сервісного центру №1442 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області про надання інформації щодо зареєстрованих транспортних засобів, які перебувають у власності та використовувалися до 5 років в Україні платника податків ОСОБА_3 (а.с 14).

З відповіді Територіального сервісного центру №1442 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області вбачається, що згідно даних автоматизованої інформаційної системи за відповідачем рахується автомобіль марки LEXUS GS 350, 2012 року випуску, колір чорний, V-3,5, № двиг.2GR8772736, № кузова JTHCE1BL505010813, власник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса власника: вул. Жовтнева, буд.17А, м. Артемівськ (а.с. 14).

Артемівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області сформовано податкове повідомленням-рішенням форми Ф від 09.06.2015 року №92-17 з транспортного податку з фізичних осіб ОСОБА_2 на суму 25000,00 грн., яке було направлено поштою на адресу боржника. Лист повернутий на адресу ДПІ з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с. 12).

У зв`язку з несплатою платником податків ФО ОСОБА_2 узгоджених податкових зобов`язань ДПІ сформовано податкову вимогу форми Ф від 28.09.2015 року №165-23, яка була направлено поштою на адресу боржника. Лист повернутий на адресу ДПІ з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с. 10).

В матеріалах відсутні документи, які б свідчили про погашення податкового боргу з транспортного податку з фізичних осіб.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.16.1.4. п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України - платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Так, згідно п.15.1. ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно пп. 53.3.3 п. 53.3 ст. 53 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України, щодо податкової реформи, яким, шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України, введено в дію новий місцевий податок - транспортний податок.

Відповідно до ст.267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Згідно до пп. 267.2.1 ст. 267 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Механізм визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18 лютого 2016 року Про затвердження ОСОБА_4 визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі - ОСОБА_4).

Згідно з п. 13 ОСОБА_4 економічного розвитку і торгівлі України відповідно до ОСОБА_4 розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 01 лютого базового податкового звітного періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

За приписами п.267.4 ст.267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті, а відповідно до п.п. 267.5.10 ст. 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Пунктами п.п. 267.6.1, 267.6.2 ст. 267 Податкового кодексу України встановлено, що порядок обчислення та сплати податку, обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо обєктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації обєктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Відповідно до п.267.7.1 ст.267 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем реєстрації обєктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Транспортний податок сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення; б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації".

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Станом на момент розгляду справи відповідач має заборгованість з транспортного податку на загальну суму 25000,00 грн.

Відповідно до пп 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пп. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У відповідності до п. 95.2 ст. 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами ч.ч. 1, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність податкової заборгованості у відповідача та вжиття заходів її стягнення. З боку відповідача вказані докази не спростовані.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів у розмірі 25000,00 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (; 87526, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 114) до фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення в рахунок погашення податкового боргу 25000,00 грн. - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1, адреса: вул. Жовтнева, 17А, м. Бахмут, 84500) суму податкового боргу у розмірі 25000 (двадцять пять тисяч) грн. 00 коп. з транспортного податку з фізичних осіб (18011000) на р/р №015, отримувач: Бахмутське УК/м. Бахмут/18011000, код отримувача 37868870, бан ГУДКСУ у Донецькій області, код платежу 18011000, МФО 834016.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 09.10.2018 року.

Повний текст рішення виготовлено 18.10.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Загацька Т. В.