Справа № 803/381/18
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 жовтня 2018 року

Київ

справа №803/381/18

адміністративне провадження №К/9901/56588/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желтобрюх І.Л.,

суддів - Білоуса О.В., Стрелець Т.Г,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 у справі №803/381/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Волинській області в особі Управління фінансових розслідувань щодо відмови йому у винесенні постанови, передбаченої Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»; зобов'язати відповідача ГУ ДФС у Волинській області в особі Управління фінансових розслідувань винести постанову за заявою ОСОБА_2 від 02.02.2018р. про визначення розміру шкоди, завданої йому незаконними діями органу досудового розслідування у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»; відшкодувати з державного бюджету на його користь розмір наданої йому адвокатом правничої допомоги у цій справі.

Розгляд справи проведено судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями 16.07.2018 Головним управлінням ДФС у Волинській області до Верховного Суду подано касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суд від 06.08.2018 касаційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 у справі №803/381/18 залишено без руху, оскільки скаржником до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

На виконання ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху скаржником подано до суду касаційної інстанції відповідні документи.

Ухвалою Верховного Суд від 01.10.2018 задоволено заяви суддів Шипуліної Т.М., Бившевої Л.І., Олендера І.Я. про самовідвід на підставі пункту 5 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Матеріали справи №803/381/18 передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2018, визначено склад колегії суддів для розгляду касаційної скарги: суддя-доповідач Желтобрюх І.Л, судді: Білоус О.В., Стрелець Т.Г.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Судом першої інстанції вказану справу відповідно до статті 12 КАС України віднесено до справ незначної складності, що в свою чергу підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме:

- щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

- щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

- щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, у даній справі оскаржуються дії Головного управління ДФС у Волинській обл. в особі Управління фінансових розслідувань щодо відмови позивачу у винесенні постанови, передбаченої Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у разі звернення громадянина про відшкодування шкоди у випадках, передбачених статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», рішення за таким зверненням має бути прийняте відповідним органом у формі постанови, як того вимагає стаття 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а не у формі листа. Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідну постанову повинно приймати, Головне управління ДФС у Волинській області, оскільки саме структурний підрозділ цього органу розглянув матеріали досудового розслідування та закрив кримінальне провадження. Також зазначив, що право позивача на відшкодування шкоди підтвердив своїм рішенням від 26 березня 2018 року Апеляційний суд Волинської області, стягнувши в користь позивача з Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет позову, зважаючи на значення справи для сторін, її категорію та складність і обраний позивачем спосіб захисту, Верховний Суд приходить до висновку про наявність законних підстав вважати дану справу такою, що є незначної складності.

Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої та четвертої статті 12 КАС України у касаційній скарзі не містяться.

Скаржник у касаційній скарзі не наводить підстав, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають перегляду в касаційному порядку.

Отже, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 та постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 у справі у справі №803/381/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 у справі №803/381/18.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Л. Желтобрюх

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець