Справа № 415/1253/18
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.18 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Фастовця В.М.,

з участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову серії АР №529868 від 09.02.2018 р. притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання повістки на адресу, вказану у позовній заяві, яка повернута до суду після закінчення терміну зберігання, тобто не отримання позивачем. Виходячи з положень ст.268 ч.1, ч.2 КАС України, суд вважає позивача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 09.02.2018 р. приблизно о 09 год. 55 хв. ним було виявлено порушення вимог п. 9.2 (а) ПДР України, транспортним засобам марки «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1, а саме водій вказаного автомобілю м. Сєвєродонецьку по пр-ту. Хіміків, 61, при зупинці транспортного засобу не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку та не мав при собі (не предявив) поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому просив постанову серії АР №529868 від 09.02.2018 р. визнати такою, що складена з дотриманням вимог чинного законодавства, адміністративний позов залишити без задоволення.

Згідно ст. 268 ч. 3 КАС України неприбуття особи не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні встановлено, що 09 лютого 2018 р. відповідачем відносно позивача протиправно було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №529868, за вчинення правопорушення передбачене ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 09.02.2018 р. о 09 год. 57 хв. у м. Сєвєродонецьку по пр-ту. Хіміків, 61, керуючи автомобілем НОМЕР_2, починаючи зупинку ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку та не мав при собі (не предявив) поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 9.2 (а) та п. 2.1 (г) ПДР України.

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії субєкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обовязком субєкта владних повноважень згідно ст.19 Конституції України.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками…, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок дослідження і закріплення доказів у справах про адміністративне правопорушення регламентується наступними нормами КУпАП.

Ст.279 ч.2 - … посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Ст.252 КУпАП - посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім того, приписи ст.7 ч.1-3 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї не надано жодного доказу вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення (а.с.8). У наданому позивачем поясненні також відсутнє визнання ним скоєння будь-якого правопорушення.

З наведеного випливає, що у суду відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічна позиція викладена і у постанові ВС від 26 квітня 2018 р. у справі №338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Оскільки в судовому засіданні не доведена наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, в його діях відсутній і склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно ст.19 Консттиуції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» вказано, що водій повинен предявити страховий поліс у випадках передбачених законодавством.

У п.21.2 і 21.3 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону від 10.11.2015 р.) , зазначено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Суд акцентує увагу на тому, що хоча особа під час керування транспортним засобом і зобовязана мати при собі страховий поліс та предявляти його на вимогу, зокрема працівників Нацполіції, - вказане положення п.21.3 необхідно розглядати у комплексі з положенням п.21.2 цієї ж статті закону.

Тому суд робить висновок, що спеціальним Законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює правовідносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чітко визначені всього два випадки, коли уповноважені особи визначених цим же Законом органів, зокрема і Національної поліції, мають право контролювати наявність договорів страхування шляхом вимоги предявлення страхового полісу. Це випадки складення протоколу про адміністративне правопорушення чи накладення на особу адміністративного стягнення (якщо і коли протокол про адміністративне правопорушення не складається) та складання матеріалів про дорожньо-транспортну подію, оскільки саме у цих двох випадках у особи може виникнути цивільно-правова відповідальність перед 3-ми особами.

Такий висновок базується також і на положеннях ст.32 Закону «Про Національну поліцію», яка передбачає чітко визначені випадки, коли поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи.

Тобто право працівника органів Нацполіції вимагати у особи документи не є абсолютним і обмежується випадками, передбаченими законодавством.

З огляду на положення ст.19 Конституції України суд вважає, що відповідач перевищив службові повноваження, вимагаючи у позивача надання страхового полісу, оскільки доказів притягнення позивача до адміністративної відповідальності за інше правопорушення або складання матеріалів про ДТП з його участю суду не надано.

Тому позов підлягає задоволенню, а провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закриттю.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконними.

Скасувати постанову серії АР №529868 від 09.02.2018 р. інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: