Справа № 334/6196/18
Суддя: Козлова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 08.10.2018
Справа № 334/6196/18
Провадження № 2-а/334/240/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2018 року під час керування транспортним засобом «Хюндай Соната», державний номер НОМЕР_1 у присутності свого чоловіка - ОСОБА_3, вона стала учасником ДТП. ОСОБА_3 відповідно до посвідчення, Серія УБД № 146918 від 05 листопада 2015 року є учасником бойових дій та має відповідно пільги визначені ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема звільняється від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. У звязку із тим, що вона керувала транспортним засобом, що належить на праві власності ОСОБА_3, в його присутності, маючи при собі свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, посвідчення водія, вона також звільнена від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Однак постановою у справі про адміністративне правопорушення від 15 серпня 2018року, Серія ЕАВ № 538042, яка складена інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу згідно із ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 425,00 грн.

Вищевказану постанову вважає незаконною та такою, що має бути скасована у звязку із тим, що адміністративного правопорушення вона не вчиняла, а постанова винесена незаконно, безпідставно та необґрунтовано.

В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідач, в судове засідання не з'явився, 04.10.2018 року представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову мотивуючи це тим, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується належними доказами, а саме запитом на перевірку чинності полісу внутрішнього страхування від 15.08.2018 року у відповідності до якого поліс на ТЗ № ар0307км не знайдено. Посилання позивача на те, що вона звільнена від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, як дружина учасника бойових дій, вважає такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, зясувавши фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені слідуючи факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із матеріалів справи 15.08.2018 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП ОСОБА_2, ухвалено постанову серії ЕАБ № 538042 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1. цього дня, близько 14 год. 15 хв., в м. Миколаїв по вул. Садовій 13 стала учасником ДТП, при перевірці документів не мала при собі чинного поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 2.1 ПДР України.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до пункту 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі в тому числі і поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (підпункт ґ п. 2.1.)

Відповідно до п, 13.1 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, постраждати учасники ОСОБА_4 та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями, якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Аналіз статті 13 вказаного Закону дає змогу зробити висновок, що учасник бойових дій звільняється від обовязку страхувати цивільно-правову тільки у разі якщо керує транспортним засобом особисто. Отже, особа, що керує транспортним засобом, належному учаснику бойових дій. що є звільненим від страхування цивільно-правової відповідальності не звільняється від обов'язку страхувати цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.12.2914 року, на яке посилається позивач, згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо). Тобто, підстави керування транспортним засобом стосуються лише категорій визначених п. 13.1 Закону № 1961, до яких позивач не відноситься.

Порушень процедури складання постанови, судом не встановлено.

В адміністративному позові позивач не заперечує, що в місці, дату та час, вказані в оскаржуваній постанові, вона керувала транспортним засобом не маючи при собі чинного поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1статті 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що під час розгляду справи по суті були встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.126 КУпАП. При цьому, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди будь - чиїм правам та інтересам.

Вищевказані обставини підтверджуються дослідженими судом доказами. Суд також приймає до уваги пояснення позивача, відповідно до яких, її чоловік ОСОБА_3 є учасником бойових дій та має відповідно пільги визначені ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а позивач керуючи у його присутності транспортним засобом ненавмисно помилялась, вважаючи, що вона також звільнена від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, суд робить висновок, що адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1, є малозначним, внаслідок ступеня протиправних дій та відсутності істотної шкоди будь - чиїм правам та інтересам.

Згідно з нормами ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, орган уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

У відповідності до ч. 2 ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при оголошенні усного зауваження, справа про адміністративне правопорушення закривається.

Норми ст.7 КУпАП вказують на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст.241-246, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 538042 від 15.08.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП за постановою серії ЕАВ № 538042 від 15.08.2018 року на підставі ст. 22 КУпАП.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження по адміністративній справі за постановою серії ЕАВ № 538042 від 15.08.2018 року - закрити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Козлова Н. Ю.