Справа № 755/12077/18
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючої судді: Шелест С.Б.

Суддів: Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.

Секретар судового засідання: Коломійцева А.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.18р. у справі №755/12077/18 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 про примусове видворення

у с т а н о в и в:

рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.18р. адміністративний позов задоволено: примусово видворено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України; затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як на шість місяців.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Апелянт посилається на те, що у період з 10.08.18р. по 13.08.18р. його незаконно було затримано із подальшим поміщенням до ПТПІ, що як наслідок унеможливило своєчасне виконання ним рішення про примусове повернення у добровільному порядку.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, 10.08.18р. у ході проведення профілактичних заходів з виявлення іноземців та осіб без громадянства, які нелегально перебувають на території України співробітниками Національної поліції за адресою: АДРЕСА_1 був виявлений гр. Республіки Бангладеш ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який пояснив, що на територію України прибув у липні 2018 року в пошуках притулку; кордон України перетнув на ділянці з Російською Федерацією поза пунктом пропуску через державний кордон; паспортний документ відсутній.

В результаті проведеної перевірки установлено, що гр. Республіки Бангладеш ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на території України без будь-яких документів та законних підстав, які б надавали право йому знаходиться в Україні.

10.08.18р. відносно гр. Республіки Бангладеш ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №003888 та прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ №003888, згідно якої Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1 700 грн.

Територіальним підрозділом Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 10.08.2018, яким зобов'язано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, покинути територію України у термін до 12.08.2018 року. Дане рішення Відповідач отримав 10.08.2018 року та розписався про те, що зобов'язується залишити територію України не пізніше 12.08.18р. (а.с. 12).

Втім рішення про примусове повернення у добровільному порядку Відповідачем не виконано, що зумовило звернення ГУ ДМС України в м. Києві з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, Відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; у Відповідача відсутні документи на право перебування на території України, а також легального перетину державного кордону України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-5 статті 26 Закону України від 22.09.11р. №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно вимог частини 1 статті 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, з системного аналізу наведених правових норм слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства мають передувати дві обставини:

перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Такий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справа № 743/432/16-а.

Відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлено, що 10.08.18р. відносно Відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства (а.с.12-13), яким вирішено повернути до країни походження або третьої країни громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язати його покинути територію України у термін до 12.08.18р. з подальшою забороною в'їзду в Україну строком на 3 роки до 10.08.21р. Цього ж дня Відповідачем було отримано примірник рішення та підписано розписку про те, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язується залишити територію України не пізніше 12.08.18р. Розписка була підписана Відповідачем у присутності перекладача - ОСОБА_3. Рішення про примусове повернення Відповідачем не оскаржувалось.

У той же час, Відповідачем не було виконано в установлений строк без поважних причин вказане рішення, що було встановлено 13.08.18р. працівниками ГУ ДМС України в м. Києві під час загальнодержавних профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконання законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант».

У зв'язку з цим, працівниками ГУ ДМС України в м. Києві 13.08.18р. було прийнято рішення про поміщення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с.118).

Доказів на підтвердження обставин, які унеможливлюють виконання Відповідачем у добровільному порядку рішення про примусове повернення від 10.08.18р. у період з 10.08.18р. по 13.08.18р. матеріали справи не містять.

Доводи про незаконне утримання Апелянта у період з 10.08.18р. по 13.08.18р. в ПТПІ не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Доказів звернення Відповідача до міграційної служби з заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту матеріали справи не містять.

Статтею 31 Закону №3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Колегія суддів відхиляє подані до суду 10.10.18р. представником апелянта додаткові докази у справі, як такі, що не спростовують правильність висновків суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи те, що Відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; у Відповідача відсутні документи на право перебування на території України, а також легального перетину державного кордону України, а також те, що Відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту - відсутні підстави вважати, що Відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для примусового видворення Відповідача за межі території України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України врегульовані статтею 288 КАС України.

Частиною 1 статті 289 КАС України передбачено, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно п. 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що вимога про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

З огляду на те, що Відповідач не має постійного місця проживання, є підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, існує ризик його втечі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога про затримання Відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 288, 289, 311, 315, 316, 325, 328 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.18р. у справі №755/12077/18 - залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.18р. у справі №755/12077/18 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

ОСОБА_5