Справа № 2340/3179/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2018 року справа № 2340/3179/18 м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пруднікової В.О.,

позивачів 1, 2 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача 3 Савченко В.В. (за довіреністю),

представника відповідача Захандревич В.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до виконавчого комітету Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:
07 серпня 2018 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до виконавчого комітету Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (вул. Мічуріна, 1, с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області), в якому просять:

1) визнати протиправною та скасувати відмову виконавчого комітету Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області у реєстрації ОСОБА_2 за постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати відповідача зареєструвати ОСОБА_2 за постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 без повторної сплати адміністративного збору;

2) визнати протиправною та скасувати відмову виконавчого комітету Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області у реєстрації ОСОБА_1 за постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати відповідача зареєструвати ОСОБА_1 за постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 без повторної сплати адміністративного збору;

3) визнати протиправною та скасувати відмову виконавчого комітету Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області у реєстрації ОСОБА_3 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4 за постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати відповідача зареєструвати Злобар- ОСОБА_5 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 без повторної сплати адміністративного збору;

4) зобов`язати виконавчий комітет Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 09.02.2018 позивачі звернулися до виконавчого комітету Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області із заявами для реєстрації за постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 та додали всі необхідні документи, що вимагалися. Однак, не дивлячись на подання всіх необхідних документів, відповідач безпідставно відмовив позивачам у реєстрації місця проживання шляхом внесення відповідного запису: Особа не надала необхідних документів або інформацію. При цьому, яких саме документів і якої саме інформації відповідачем не зазначено, що у свою чергу і спонукало позивачів на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У судовому засіданні позивачі 1, 2 та представник позивача 3 позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач 20.09.2018 надав суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив та зазначив, що при прийнятті заяви виконавчим комітетом Геронимівської сільської ради перевірено наявність та правильність необхідних документів для реєстрації позивачів та було відмовлено в реєстрації по причині неподання необхідних документів, а саме витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому має бути зазначено «житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості:Так». Заявниками наданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому в актуальній інформації зазначено «дачний будинок, об`єкт житлової нерухомості:Так». В свою чергу дачний будинок, хоча і визнається житловим, але через те, що використовується протягом року з метою позаміського відпочинку не включається до житлового фонду.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, суд встановив таке.

Судом встановлено, що позивачі 28.11.2016 зняті з реєстрації місця проживання за адресою: в АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 укладений Договір про сплату пайових внесків у Обслуговуючий кооператив «Південний квартал» від 11.10.2016 №26, який став підставою для придбання нового житла для постійного проживання і одночасно є заявою про вступ до членів Обслуговуючого кооперативу «Південний квартал».

Позивач ОСОБА_2 на підставі Договору про сплату пайових внесків у Обслуговуючий кооператив «Південний квартал» від 11.10.2016 № 26 та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2018 № 111575667 є власником дачного будинку загальною площею 80.5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Дачний будинок, про який йдеться, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2017 р., посвідчений за реєстровим № 3238 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвим М.Ю., розміщений на території ОК «Південний квартал» на земельній ділянці загальною площею 0,1606 Га, кадастровий номер :02:002:0737 із цільовим призначенням - для індивідуального дачного будівництва за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Геронимівська сільська рада. Земельна ділянка, що належить Позивачу на праві спільної часткової власності складає 172/1606 частину від права спільній частковій власності інших співвласників - членів ОК «Південний квартал».

Дачний будинок, про який йдеться, у складі інших дачних будинків був збудований на замовлення ОК «Південний квартал» за рахунок пайових внесків членів кооперативу і у встановленому порядку введений в експлуатацію в грудні 2016 року відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія/номер ЧК 23 прийнятою і затвердженою Державною архітектурно-будівельною інспекцією України

09 лютого 2018 року позивачі звернулись до відповідача із заявами про реєстрацію місця проживання у дачному будинку, у якому вони постійно проживають і який належить позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності та є об`єктом житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 . Подані заяви були зареєстровані відповідачем в той же день. До заяв, заповнених за встановленою формою, позивачами були додані документи.

Так, ОСОБА_2 було подано:

1) письмову заяву про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за встановленою формою;

2) паспорт НОМЕР_1 виданий 04.04.1998 Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_2 , - як документ для внесення відомостей про місце проживання;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору від 09.02.2018 р. № 1 на суму 95,00 грн;

4) витяг з державного реєстру права власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2018 індексний номер 111575667 на дачний будинок, який є об`єктом житлової нерухомості - як документ, що підтверджує право власності на житло;

Позивачем ОСОБА_1 було подано:

1) письмову заява про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за встановленою формою, в якій власник житла - позивач ОСОБА_2 дає згоду на реєстрацію місця проживання;

2) паспорт НОМЕР_2 виданий 04.04.1998 Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_1 , - як документ для внесення відомостей про місце проживання;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору від 09.02.2018 р. № 2 на суму 95,00 грн.;

4) витяг з державного реєстру права власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 січня 2018 р. індексний номер 111575667 на дачний будинок, який є об`єктом житлової нерухомості - як документ, що підтверджує право проживання в житлі;

5) військовий квиток офіцера запасу серії НОМЕР_3 , - як документ, що підтверджує перебування на військовому обліку.

Позивачем ОСОБА_6 в особі представника Савченко В.В. на підставі довіреності було подано:

1) письмову заяву про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , за встановленою формою в якій власник житла позивач ОСОБА_2 дає згоду на реєстрацію місця проживання;

2) паспорт НОМЕР_4 виданий 26.06.2014 Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_3 , - як документ для внесення відомостей про місце проживання;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору від 09.02.2018 № 3 на суму 95,00 грн.;

4) квитанція про сплату адміністративного збору від 09.02.2018 № 4 на суму 95,00 грн;

5) витяг з державного реєстру права власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2018 індексний номер 111575667 на дачний будинок, який є об`єктом житлової нерухомості - як документ, що підтверджує право проживання в житлі;

6) письмова заява про реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_4 за встановленою формою із зазначенням згоди батька - ОСОБА_7 на реєстрацію місця проживання малолітнього у житлі;

7) свідоцтво про народження ОСОБА_4 , видане 25.11.2009 ВРАДС по Соснівському району міста Черкаси, Черкаського міського управління юстиції;

8) заява батька малолітнього ОСОБА_8 , засвідчена 25.10.2016 р. за реєстровим № 2080 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Садовою А.Г.;

9) паспорт НОМЕР_2 виданий 04.04.1998р. Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_1 - як документ, що посвідчує особу представника;

10) довіреність, посвідчена 10.11.2017 р. за реєстровим № 865 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ященко В.М., - як документ, що підтверджує повноваження представника Савченко В.В.

За результатом розгляду заяв позивачів, відповідач відмовив у проведенні реєстрації місця проживання, як підставу відмови зазначив: «Особа не надала необхідних документів або інформації».

Вважаючи вищевказані відмову необґрунтованою та зважаючи на наявність підстав для реєстрації місця проживання в будинку постійного проживання, позивачі звернулася до суду із даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з таким.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, регулює Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно абзацу 5 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до абзацу одинадцятого статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Відповідно до пункту 11 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру затверджених постановою Кабінету міністрів України від 02.03.2016 № 207 орган реєстрації відмовляє в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Згідно з ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Стаття 380 ЦК України регламентує, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Державними будівельними нормами України (ДБН В.2.2-15-2005) «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», затвердженими Наказом Держбуду України від 18.05.2005 року №80 із змінами та доповненнями, які набули чинності з 01.01.2006 року, визначено поняття житлового будинку, а саме: Одноквартирний житловий будинок - індивідуальний житловий будинок, що має прибудинкову ділянку. (Додаток Б до ДБН В.2.2-15-2005).

Садовим будинком, у відповідності до Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. N 44 із змінами, вважається будівля для літнього (сезонного) використання, яка в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків.

Порядком прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.04.2015 № 79, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 р. за № 547/26992 також визначено поняття «садового будинку» - це є будинок для літнього використання та прибудова до нього.

Положеннями ст.8-1 ЖК УРСР встановлено, що громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування.

У відповідності до пп. 1-3 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 29.04.2015 року, цей Порядок визначає механізм переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки.

Переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником дачного будинку загальною площею 80.5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 ., який, у відповідності до положень чинного законодавства України, вважається будівлею для літнього (сезонного) використання.

Відповідачем було відмовлено позивачам у реєстрації місця проживання за адресою розташування дачного будинку з тих підстав, що реєстрація місця проживання проводиться лише у житлових будинках, у дачних будинках реєстрація місця проживання не передбачена діючим законодавством, оскільки ці об`єкти нерухомого майна є будинками для літнього використання з прибудовами до них.

Так, для переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок громадянин, який є його власником, або уповноважена ним особа (далі - власник) подає до виконавчого органу сільської (селищної, міської) ради, а у разі, коли в сільській раді виконавчий орган не утворено, - сільському голові (далі - уповноважений орган) заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: копія документа про право власності на дачний чи садовий будинок, засвідчена в установленому порядку; письмова згода співвласників (за наявності) на переведення такого будинку в жилий; звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам за формою згідно з додатком 2.

Технічний огляд дачного чи садового будинку проводиться без застосування обладнання для визначення характеристик конструкцій та виконання вишукувальних робіт на підставі укладеного договору суб`єктом господарювання, у якого працює один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 554 "Деякі питання професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури".

Пунктом 5 цього ж Порядку встановлено, що місцева рада у триденний строк з дня прийняття рішення про переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки видає або надсилає власникові рекомендованим листом з описом вкладення рішення про переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок із зазначенням його адреси (рішення про відмову в переведенні разом з поданими документами).

Рішення про переведення є підставою для внесення відповідних змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством.

Процедура переведення дачного будинку в житловий є безкоштовною.

Не заслуговують на уваги також твердження позивачів 1,2 та представника позивача 3 щодо порушення їх прав внаслідок відмови в їх реєстрації за місцем постійного проживання, оскільки статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

В свою чергу, у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Втім, позивачами не наведеного будь-яких фактів порушення з боку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб їхніх прав. В той час як згідно вимог чинного законодавства реєстрація місця проживання здійснюється лише в житлових приміщеннях.

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. Відтак, заявлені в даному адміністративному позові вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію місця проживання позивачів, за встановлених судом обставин, до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення у повному обсязі буде 10.10.2018.

Суддя В.П. Тимошенко