Справа № 806/1871/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2018 року

Київ

справа №806/1871/16

касаційне провадження №К/9901/33036/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 (суддя Черноліхов С.В.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 (головуючий суддя - Бучик А.Ю., судді: Майора Г.І., Шевчук С.М.) у справі № 806/1871/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» звернулося до адміністративного суду з позовом до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.05.2016 №.

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 02.11.2016 позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19.12.2016 залишив постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 без змін.

Новоград-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України, частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення справи судами попередніх інстанцій).

Зокрема, вказує на те, що факт порушення терміну реєстрації зазначених в акті камеральної перевірки податкових накладних, виписаних у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, встановлений судовими інстанціями і не оспорюється позивачем, а застосування штрафних санкцій за таке порушення прямо передбачене пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України.

Переглядаючи оскаржені судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин у справі правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Новоград-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області проведена камеральна перевірка з питань перевірки даних Єдиного реєстру податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» за жовтень 2015 року - березень 2016 року, за результатами якої складено акт від 16.05.2016 №375/06-15-12-11/30600896.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, яке полягало у недотриманні законодавчо визначених граничних термінів реєстрації податкових накладних за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року в Єдиному реєстрі податкових накладних:

до 15 календарних днів на загальну суму податку на додану вартість 2140140,86грн.;

від 16 до 30 календарних днів на загальну суму податку на додану вартість 573632,61грн.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем 30.05.2016 прийнято податкове повідомлення рішення № , яким до позивача на підставі п. 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України за порушення строків реєстрації податкових накладних застосовані штрафні санкції в загальній сумі 328740,61грн., в тому числі: в сумі 214014,09грн. (в розмірі 10% незареєстрованої суми податкових накладних в сумі 2140140,86грн. податку на додану вартість) та в сумі 114726,52грн. (в розмірі 20% незареєстрованої суми податкових накладних в сумі 573632,61грн. податку на додану вартість).

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, однак рішенням ДФС у Житомирській області від 23.08.2016 №18281/6/99-99-11-03-01-25 скарга позивача залишена без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, керувався тим, що проведення 16.05.2016 камеральної перевірки з питань дотримання термінів реєстрації податкових накладних є незаконним, оскільки Податковий кодекс України не передбачає проведення перевірки дотримання термінів реєстрації податкових накладних у спосіб камеральної перевірки. Недотримання умов та порядку проведення перевірки тягне за собою відсутність правових наслідків такої перевірки у вигляді прийнятого податкового повідомлення-рішення. Крім того, суди мотивували свою позицію тим, що податковий орган позбавлений права застосовувати до позивача штрафні санкції за порушення терміну реєстрації податкових накладних за відсутності порядку їх застосування, затвердженого на виконання пункту 1201.3 статті 1201 Податкового кодексу України.

Відповідно до абзаців 1, 11 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на дати складення податкових накладних) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на дати складення податкових накладних) порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів.

Таким чином, продавець товарів/послуг зобов'язаний протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань (складення податкової накладної), зареєструвати таку податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних. Порушення цього терміну має наслідком застосування до платника штрафних санкцій у розмірі, який залежить від кількості календарних днів порушення терміну реєстрації.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на дату проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на дату проведення перевірки) встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Наказом Міністерства доходів і зборів від 14.06.2013 № 165 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, у розділі ІІІ яких визначені особливості проведення камеральних перевірок податкової звітності з податку на додану вартість, згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1, підпунктом 3.1.3.4 підпункту 3.1.3 пункту 3.1 якого (у редакції, чинній на дату проведення перевірки) передбачено, що податкова звітність, подана платником податку на додану вартість, проходить арифметичний та логічний контроль - автоматизовану перевірку. З метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться, зокрема, відпрацювання сум податку на додану вартість, які формують податковий кредит за податковими накладними, не зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Виходячи з аналізу наведених норм, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що відповідач при проведенні камеральної перевірки щодо дотримання позивачем термінів реєстрації податкових накладних, результати якої оформлені актом від 16.05.2016 №375/06-15-12-11/30600896, діяв на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством.

Крім того, безпідставними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що відсутність до 1 січня 2016 року порядку застосування штрафних санкцій, затвердженого уповноваженим органом на виконання пункту 1201.3 статті 1201 Податкового кодексу України, унеможливлює застосування до позивача штрафних санкцій.

Так, пунктом 1201.3 статті 1201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній до 31.12.2015) встановлено, що порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, названий пункт 1201.3 статті 1201 Податкового кодексу України було виключено.

Суд з цього приводу вважає за необхідне зазначити, що прийняття чи неприйняття порядку застосування штрафних санкцій (штрафу), не звільняє позивача від відповідальності у вигляді штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, передбаченої Податковим кодексом України, та не свідчить про відсутність у податкового органу повноважень щодо застосування штрафних санкцій за вказане порушення.

Враховуючи викладене, у даній справі висновки судів про відсутність підстав для задоволення позову не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

При цьому, під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не досліджувалося питання допущення/недопущення позивачем порушень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України щодо недотримання строків реєстрації спірних податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, що слугувало підставою для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Суд касаційної інстанції в силу вимог частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а тому позбавлений можливості перевірити відповідність висновків акту перевірки, які слугували підставою для прийняття оскарженого акту індивідуальної дії, дійсним обставинам справи.

Під час нового розгляду справи суди повинні з'ясувати суть зафіксованих податковим органом порушень, дослідити їх та надати правову оцінку податковому повідомленню-рішенню про застосування штрафних санкцій на підставі таких висновків.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для задоволення позову з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 у справі № 806/1871/16 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова