Справа № 2-а-4025/10
Суддя: Митрофанова Є. Г.
Дата ухвалення: 2010-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2а-4025/10

22 листопада 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Митрофанової Є.Г.,

при секретарі Довгій С.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського міського центру зайнятості про визнання нечинним рішення посадової особи стосовно призначення розміру доплати по безробіттю, зобовязання призначення допомоги по безробіттю згідно до вимог ст. 26 ЗУ «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Маріупольського міського центру зайнятості про визнання нечинним рішення посадової особи стосовно призначення розміру доплати по безробіттю та зобовязання призначення допомоги по безробіттю згідно до вимог ст. 26 ЗУ «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року. В позовній заяві вказав, що 31.05.2010 р. він був звільнений з посади Заступника директора з комерційної експлуатації флоту ВАТ «Пароплавна компанія «Кометас» у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. 02.06.2010 р. він зареєструвався у Жовтневій та Приморській міжрайонній філії Маріупольського міського центру зайнятості, як той, що шукає роботу. У зв'язку з відсутністю підходящих вакансій, 09.06.2010 р. йому був присвоєний статус безробітного. Разом з тим, виплата допомоги по безробіттю була відкладена до 01.07.2010 р. згідно з п. 2 ст. 5 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності». Однак запис про відкладення допомоги по безробіттю до трудової книжки, як цього вимагає п. 15 ст. 6 зазначеного вище Порядку, посадовою особою зроблено не було. Згідно до Довідки про середню заробітну плату №53 від 04.06.2010 р. його середньоденна заробітна плата становить 169,49 грн. У відповідності до Наказу НТ100701 від 01.07.2010 р. Маріупольського міського центру зайнятості, з 01.07.2010 р. йому було призначено допомогу по безробіттю у відповідності до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» , про що було зроблено відповідний запис у трудовій книжці. Вважає, що допомога повинна бути призначена відповідно до п. 1 ст. 26 ЗУ «Про зайнятість населення», оскільки ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначає загальні засади призначення та обчислення допомоги по безробіттю, a ri. 1 ст. 26 ЗУ «Про зайнятість населення» містить спеціальну норму визначення розміру допомоги для специфічного кола громадян (що втратили роботу у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та зареєструвалися в службі зайнятості протягом семи календарних днів після звільнення), тому ця норма не суперечить положенням ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а, навпаки, доповнює їх. Просив зобов'язати відповідача анулювати запис в його трудовій книжці від 01.07.2010 р. про призначення допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-111 від 02.03.2000 p., зобов'язати відповідача зробити запис в трудовій книжці від 09.07.2010 р. про відкладення допомоги по безробіттю відповідно до вимог п. 15 ст. 6 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», та зобовязати призначити йому допомогу по безробіттю відповідно до п.1 ст. 26 ЗУ «Про зайнятість населення» з відповідним записом в трудовій книжці від 01.07.2010 р.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та обставини, які викладені в заяві, підтримав та доповнив, що допомога по безробіттю йому була розпочата з 09.06.2010 р. відповідно до Наказу Центру зайнятості № НТ100609 від 09.06.2010 p., відповідно до того ж Наказу № НТ100609 від 09.06.2010 p., допомога по безробіттю була відкладена до 01.07.2010 р. і поновлена з 01.07.2010 р. відповідно до Наказу № НТ 100701 від 01.07.2010 р. Вважає, що відповідно до вимог п. 15 ст. 6 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», посадова особа центру зайнятості має зробити у його трудовій книжці записи про початок (09.06.2010 p.), відкладення (09.06.2010 p.), поновлення (01.07.2010 р.) та припинення виплати допомоги по безробіттю. Просив визнати нечинним рішення посадової особи відповідача щодо призначення допомоги по безробіттю згідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», зобов'язати відповідача анулювати запис в його трудовій книжці від 01.07.2010 р. про призначення допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», зобов'язати відповідача зробити запис в трудовій книжці від 09.06.2010 р. про відкладення допомоги по безробіттю відповідно до вимог п. 15 ст. 6 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», та призначити йому допомогу по безробіттю відповідно до п.1 ст. 26 ЗУ «Про зайнятість населення» з відповідним записом в трудовій книжці від 01.07.2010 р.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримала доводи, викладені у запереченні та суду пояснила, що позивачу надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», який 01.01.2001 року набрав чинності, тому допомога по безробіттю призначається відповідно до цього закону, а не відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення». Допомога призначена з 09.06.2010р. по 03.06.2011 року, але була відкладена виплата допомоги по безробіттю у зв'язку з наданням ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні з підприємства з 09.06.2010 року по 30.06.2010 року. Запис у трудовій книжці ОСОБА_1 було зроблено відповідно до пп.6.16, п. 6 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», яким встановлено, що у трудовій книжці

безробітного посадова особа центру зайнятості робить запис про початок, відкладення, скорочення та припинення виплати допомоги по безробіттю відповідно до підпункту «е» пункту 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, де зазначено, що безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення. Тому вважає, що посадовими особами призначена допомога по безробіттю та внесена запис до трудової книжці без порушень відповідно до вимог діючого законодавства України. Просила у задоволені позову відмовити.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №к-10 від 02.06.2008 року ОСОБА_1 з 02.06.2008 року працював в ВАТ «Пароплавна компанія «Кометас», що підтверджується записами у трудовій книжці /а.с.6/.

Відповідно до наказу №к-3 від 21.05.2010 року позивач був звільнений з посади заступника директора з комерційної експлуатації флоту у звязку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з 31.05.2010 року /а.с. 47/, про що також внесено запис в трудову книжку.

Згідно з довідкою №01-1989 від 09.09.2010 року ОСОБА_1 02.06.2010 року був зареєстрований в Жовтневій міжрайонній філії Маріупольського міського центру зайнятості, як шукаючий роботу /а.с.45/.

Наказом Жовтневої міжрайонної філії Маріупольського міського центру зайнятості № 100609 від

року ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 09.06.2010 року по 03.06.2011 року відповідно до п.п. 2, 4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п. 2.7, 2.9 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» у розмірі, встановленому законодавством. Тим самим наказом виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_1 відкладено у звязку з наданням вихідної допомоги при звільнені з підприємства з 09.06.2010 року по

30.06.2010 рік /а.с.50/.

Відповідно до наказу №НТ 100701 від 01.07.2010 року ОСОБА_1 розпочата виплата допомоги по безробіттю з 01.07.2010 року відповідно до п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» /а.с.52/, про що 01.07.2010 року зроблено запис у трудовій книжці /а.с.7/.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу, розмір якої відповідно до п 1 ст. 23 цього Закону визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу та виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру.

Відповідно до п.2.1. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України N 307 від 20.11.2000 року, застрахованим особам - найманим працівникам; особам, які виконують роботи (надають послуги) згідно з цивільно-правовими договорами..., які втратили роботу з не залежних від них обставин і визнані в установленому порядку безробітними та протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня), проходили службу або виконували роботи (надавали послуги) згідно з цивільно-правовими договорами не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, допомога по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу) або середнього грошового забезпечення залежно від страхового стажу та залежно від тривалості безробіття допомога по безробіттю зменшується і виплачується у відсотках до визначеного розміру.

Пунктом 2.2. цього Порядку встановлено, що втратою роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин вважається припинення трудового договору відповідно до статті 36 (пункти 1, 2, 3), статті 38 (у разі неможливості продовження роботи, а також невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), статті 39, статті 40 (пункти 1, 2, 5, 6) Кодексу законів про працю України.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали менше 26 календарних тижнів, а також особи, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше 6 місяців) перерви, та застраховані особи, звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, мають право на допомогу по безробіттю без урахування страхового стажу, яка відповідно до п. 2 ст. 23 цього Закону визначається у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, позивач має право на допомогу по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 22 та п. І ст. 23 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а не відповідно до п.2 ст. 22 та п. 2 ст. 23^ Цього закону, як це зазначено в наказі № 100609 від 09.06.2010 року про призначення допомоги-по безробіттю, оскілки 09.06.2010 року визнаний у встановленому порядку безробітною особою, працював на підприємстві з 02.06.2008 року по 31.05.2010 рік, тобто не менше 26 календарних тижнів протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, та сплачував страхові внески, що вбачається з довідки №53 від 04.06.2010 року/а.с.8/, звільнений за ч. ст. 40 КЗпП України.

Розділом VIII Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», зазначено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2001 року, крім статей 24-26, рішення про введення яких приймається, виходячи з економічних можливостей держави, щорічно Верховною Радою України під час затвердження розміру страхових внесків. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, а також установлено, що допомога по безробіттю, матеріальна допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, призначені до набрання чинності цим Законом, виплачуються у строки і розмірах, визначених Законом України "Про зайнятість населення", до закінчення строку виплати або до припинення їх виплати відповідно до статті 30 Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно до п.п. «б» п. 1 ст. 26 Закону України "Про зайнятість населення", який введено в дію 1 січня 2001 року, працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, і військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв'язку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, за умови їх реєстрації в службі зайнятості протягом семи календарних днів після звільнення як таких, що шукають роботу, гарантується право на одержання допомоги по безробіттю у розмірі 100 процентів середньої заробітної плати за останнім місцем роботи протягом 60 календарних днів, 75 процентів - протягом 90 календарних днів і 50 процентів - протягом наступних 210 календарних днів, але не більше середньої заробітної плати, що склалася в народному господарстві відповідної області за минулий місяць, і не нижче встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, що не відповідає та суперечить розмірам, встановленим ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Крім того, статтю 25 Закону України "Про зайнятість населення", якою визначені види компенсацій, що забезпечує держава незайнятим громадянам, на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість» від 23.02.2006 року, доповнено частиною другою, відповідно до якої розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Позивачу ОСОБА_1 призначена допомога по безробіттю після набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким встановлено що розміри допомоги, ніж передбачені Законом України "Про зайнятість населення", тому дії відповідача щодо призначення допомоги по безробіттю відповідно до ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є правомірними та підстав для зобовязання відповідача призначити допомогу по безробіттю відповідно до п.1 ст. 26 ЗУ «Про зайнятість населення» з відповідним записом в трудовій книжці від 01.07.2010 p., не має.

Більше того, з наказу Жовтневої міжрайонної філії Маріупольського міського центру зайнятості № 100609 від 09.06.2010 року вбачається, що ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю відповідно до п.п. 2. 4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а рішення щодо призначення позивачу допомоги по безробіттю відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яке позивач просить визнати нечинним, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, взагалі не приймалося, тому суд, розглядаючи справу в межах позовних вимог, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Вимоги щодо зобов'язати відповідача зробити запис в трудовій книжці від 09.06.2010 р. про відкладення допомоги по безробіттю суд вважає також не обгрунтованими, оскільки п. 6.15 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України N 307 від 20.11.2000 року, встановлено, що У трудовій книжці безробітного посадова особа центру зайнятості робить запис про початок, відкладення, скорочення та припинення виплати допомоги по безробіттю відповідно до підпункту "е" пункту 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Мінпраці, Мін'юсту, Мінсоцзахисту від 29 липня 1993 p. N 58 і зареєстрованої в Мін'юсті 17 серпня 1993 р. за N 110. Усі записи про початок, відкладення, скорочення та припинення виплати допомоги по безробіттю вносяться після видання наказу, але не пізніше тижневого строку.

Відповідно до підпункту "е" пункту 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю запис заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення.

Відповідно до наказу № 100609 від 09.06.2010 року позивачу призначено допомогу по безробіттю, зле виплату не розпочато, оскільки тим самим наказом виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 відкладено у звязку з наданням вихідної допомоги при звільнені з підприємства з 09.06.2010 року по

30.06.2010рік.

Виплата допомоги по безробіттю розпочата відповідно до наказу №НТ 100701 від 01.07.2010 року і 01.07.2010 року, тому 01.07.2010 року відповідачем і було зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача про початок виплати допомоги, тобто періоду одержання, а не про її призначення, після чого її виплата не відкладалася.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 11, 86, 161, 162, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Маріупольського міського центру зайнятості про визнання не чинним рішення посадової особи стосовно призначення розміру доплати по безробіттю зобовязання призначення допомоги по безробіттю згідно до вимог ст. 26 ЗУ «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року відмовити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя