Справа № 812/1444/18
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2018 року справа №812/1444/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., Геращенка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі № 812/1444/18 (головуючий суддя І інстанції Свергун І.О.), складене в повному обсязі 09 липня 2018 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення від 16 квітня 2018 року № 37/Н-7/С та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду Луганської області про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 37/Н-7/С від 16 квітня 2018 року про відмову в перерахунку пенсії;

- зобов`язання відповідача провести з 01 жовтня 2017 року перерахунок та виплату позивачу пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 2-6).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог повністю (а.с. 109-112).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що військовозобов`язані, призвані на військові збори та отримавши інвалідність при виконанні обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, належать до військовослужбовців в розумінні статті 10 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та така умова, як проходження строкової служби, стосується лише осіб, що брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

При цьому, звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії в порядку розгляду звернень не надає підстав для застосування управлінням Закону України «Про звернення громадян» на свій розсуд (а.с. 117-119).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Позивач/апелянт в апеляційній скарзі не наполягав на розгляді справи за його участі.

Справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 306 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є пенсіонером, якому пенсія призначена з 15 січня 2013 року довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 15, 49-51) та копією розпорядження № 141876 від 18 лютого 2013 року (а.с. 35-37).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду Луганської області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок ЧАЄС у розмірі 2 279,70 грн. (а.с. 37).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 05 квітня 2018 року, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 31).

Листом від 16 квітня 2018 року № 37/Н-7/С відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що строкова військова служба є окремим видом військової служби та не є тотожною виконання військового обов`язку в запасі, що має місце в випадку позивача та підтверджується матеріалами пенсійної справи. Для обчислення розміру пенсії враховано заробіток, одержаний за роботу в зоні відчуження відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відбувалась не під час проходження військової служби, тому підстав для перерахунку пенсії згідно з Постановою КМУ від 15 листопада 2017 року № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні. Іншого чинним законодавством не передбачено. Роз`яснено право оскаржити дане рішення до вищого органу або суду (а.с. 16-17).

Не погодившись із не проведенням перерахунку пенсії позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що для отримання пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796-XII від 28 лютого 1991 року (далі Закон України № 796) пенсіонер має відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула статусу особи з інвалідністю внаслідок вищевказаної участі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Перевіряючи відповідність закону вчиненої суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок дій територіальних органів ПФУ при розгляді та вирішенні заяв фізичних осіб громадян з приводу призначення (перерахунку) пенсії визначений ст. 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та конкретизований нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у силу яких рішення у формі протоколу за матеріалами звернення має бути прийнято протягом 10 днів з дня надходження заяви за формою згідно з Порядком №22-1.

Результати розгляду суб`єктом владних повноважень звернення громадянина з питання призначення (перерахунку) пенсії у порядку ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ані за строком прийняття рішення, ані за процедурою, ані за формою волевиявлення закону не суперечать.

Стаття 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стосується виключно військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Визначені у цій статті умови та підстави призначення пенсії по інвалідності відповідній категорії осіб у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 01 липня 1992 року № 2532-12 у редакціях: законів України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V (діяла до 01 жовтня 2017 року) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (діє з 01 жовтня 2017 року) не змінювалися.

Частиною 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Отже, ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Водночас, ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній з 01 жовтня 2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Враховуючи вищезазначене, ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Згідно з військовим квитком НОМЕР_2 , позивач з 06 червня 1987 року по 27 липня 1987 року виконував обов`язки з ліквідації наслідків аварії в 30 км зоні ЧАЕС у складі в/ч 44316, що згідно Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 вказаний період належить зарахуванню на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 один місяць за три місяці. Отримана доза опромінення 09.67 БЕР (а.с. 10, зворотній бік а.с. 10, а.с. 49-51).

Довідкою Управління у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Луганської обласної державної адміністрації б/н підтверджено участь позивача на учбових зборах при військовій частині з 06 червня 1987 року по 27 липня 1987 року та отриманої дози опромінення 23,98 ренг. Цією ж довідкою підтверджено кількість днів у зоні відчуження 18 днів у червні 1987 року та 12 днів у липні 1987 року (а.с. 11, 55).

Листом № 121 від 09 липня 2009 року Філії «Вільнянський райавтодор» - підприємства, на якому працював ОСОБА_1 з 25 грудня 1986 року по 26 грудня 1987 року, - підтверджено, що позивач з 06 червня 1987 року по 27 липня 1987 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини № 44316, п. Соколи (а.с. 54).

Донецької регіональною міжвідомчою експертною комісією на засіданні 14 грудня 2012 року № 273 винесено експертний висновок № 29410/31-12, яким встановлено, що у позивача захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (а.с. 13, 56).

Згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 28 січня 2013 року та тимчасової вкладки № НОМЕР_4 до посвідчення № НОМЕР_5 встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1 (а.с. 9).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 15 січня 2013 року серія 10 ААБ № 334804 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безстроково за захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (а.с. 12).

Згідно з випискою з акта огляду МСЕК від 15 січня 2013 року серія 10 ААБ № 334804 (а.с. 59-60) та випискою з акта огляду МСЕК від 15 січня 2013 року серія 10 ААА № 055906 (а.с. 61-62) позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безстроково за захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС.

Копією посвідчення від 18 січня 2013 року серії НОМЕР_6 підтверджено, що позивач є інвалідом ІІ групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 14, 58).

Виходячи з аналізу вищевказаних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач є інвалідом ІІ групи, отримав інвалідність внаслідок участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, однак брав участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях не під час проходження дійсної строкової служби, відтак, він не має право на перерахунок пенсії. обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відтак, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволені позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі № 812/1444/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

Г.М. Міронова

І.В. Геращенко