Справа № 804/4221/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2018 року

Київ

справа №804/4221/17

касаційне провадження №К/9901/3573/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянув у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Євраз Дніпровський металургійний завод» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 (головуючий суддя Дєєв М.В., судді: Голобутовський Р.З., Царікова О.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 (головуючий суддя Семененко Я.В., судді: Бишевська Н.А. Добродняк І.Ю.) у справі №804/4221/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Євраз Дніпровський металургійний завод» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Євраз Дніпровський металургійний завод» звернулось до адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації від 13.05.2017 №167/6/99-99-15-03-03-15/ІПК.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 01.08.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03.10.2017 залишив постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 без змін.

Приватне акціонерне товариство «Євраз Дніпровський металургійний завод» 23.10.2017 звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2017, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 19 Конституції України, підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4, підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14, підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212, пунктів 231.1, 231.4 статті 231, пункту 232.1 статті 232 Податкового кодексу України, пункту 2 розділу І, пункту 1 розділу ІІ Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2016 № 218, статей 2, 7, 8, 9, частини першої статті 69, частин першої, другої статті 71, частини першої статті 72, статей 86, 159, 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Євраз Дніпровський металургійний завод» здійснює господарську діяльність в металургійній та коксохімічній галузі та є виробником бензолу сирого кам'яновугільного, який відноситься до групи підакцизних товарів - «пальне» (підпункт 215.3.4 пункту 215.3 ст.215 Податкового кодексу України), у зв'язку з чим зареєстроване платником акцизного податку з реалізації пального.

Приватне акціонерне товариство «Євраз Дніпровський металургійний завод» звернулося до Державної фіскальної служби України за індивідуальною податковою консультацією, а саме з листом від 13.04.2017 №1944 «Про надання індивідуальної податкової консультації щодо необхідності складання акцизних накладних подання звітності з акцизного податку при здійсненні операцій з придбання пального виключно для використання у власній господарській діяльності», поставивши відповідачу наступні питання:

1. Чи вірно ми розуміємо, що у Приватного акціонерного товариства «Євраз Дніпровський металургійний завод», яке не є платником акцизного податку по операціям реалізації пального в частині ПММ (бензину, дизпалива, тощо), немає обов'язку складати акцизні накладні на витрачені у власній господарській діяльності обсяги пального в частині ПММ (бензину, дизпалива, тощо)?

2. Чи вірно ми розуміємо, що у Приватного акціонерного товариства «Євраз Дніпровський металургійний завод», яке не є платником акцизного податку по операціям реалізації пального в частині ПММ (бензину, дизпалива, тощо), немає обов'язку подання додатку 1-1 Розрахунок суми акцизного податку з реалізації пального відповідно до підпункту 213.1.12 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України до декларації акцизного податку щодо витрачених у власній господарській діяльності обсяги пального в частині ПММ (бензину, дизпалива, тощо)?

У відповідь на даний запит Державною фіскальною службою України було надано індивідуальну податкову консультацію від 13.05.2017 №167/6/99-99-15-03-03-15/ІПК, відповідно до якої зазначено, що позивач, як зареєстрований платник акцизного податку з реалізації пального на всі обсяги реалізованого (витраченого) пального, у тому числі використаного для власних потреб, зобов'язане складати акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого (витраченого) пального та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних. Крім цього, вказано на обов'язок підприємства подавати до контролюючого органу звітність щодо розрахунку сум акцизного податку за всіма видами отриманого та реалізованого (витраченого) пального.

Приватне акціонерне товариство «Євраз Дніпровський металургійний завод», звертаючись до податкового органу про надання податкової консультації , виходив з позиції, що оскільки він не є платником акцизного податку по операціям з реалізації пального в частині ПММ (бензину, дизпалива, тощо), то у нього відсутній обов'язок щодо складення акцизних накладних та обов'язку щодо подання відповідних звітів до податкової служби.

За позицією позивача підприємство повинно бути зареєстровано платником акцизного податку відносно кожного виду підакцизного товару, які різняться за кодом УКТЗЕД, і лише у такому випадку у підприємства виникає обов'язок щодо обліку операцій з підакцизними товарами.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що підприємство є зареєстрованим платником акцизного податку, у зв'язку з чим має обов'язок як складати акцизні накладні так і подавати до податкової служби відповідні звіти щодо сум акцизного податку. Вимоги податкового законодавства відносно того, що платник податку зобов'язаний складати акцизні накладні за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД не свідчить про те, що платник податку має обов'язок реєструватися платником акцизного податку відносно кожного виду підакцизного товару (за кодом УКТЗЕД), а лише вказують на необхідність складення акцизних накладних за кожним кодом товарної підкатегорії.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач зареєстрований платником акцизного податку як особа, яка реалізує пальне.

Згідно з підпунктом 213.1.12 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є, зокрема, операції з реалізації будь-яких обсягів пального понад обсяги, що: отримані від інших платників акцизного податку, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних; ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією; вироблені в Україні, реалізація яких є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 цього пункту, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Відповідно до пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України платник податку при реалізації пального зобов'язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Платник податку зобов'язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов'язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального.

Таким чином, позивач як платник акцизного податку з реалізації пального повинен складати акцизні накладні на обсяги реалізації, а також на обсяги пального, що використовується для власного споживання.

Зазначене підтверджується також порядком та формою заповнення акцизної накладної, які встановлені наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2016 №218, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.03.2016 за №405/28535 , відповідно до положень пункту 4 розділу ІІ якого встановлено, що у верхній лівій частині акцизної накладної, яка не надається отримувачу пального, зазначається тип причини її ненадання, зокрема 3 - пальне відвантажено з метою власного споживання.

Крім того, судами правильно встановлено, що для контролю в автоматичному режимі здійснення платником податку операцій обігу та реалізації пального в країні використовується акцизна накладна, яка є обов'язковим електронним документом, який складається за всіма операціями з пальним на внутрішньому ринку та реєструється у Єдиному реєстрі акцизних накладних, у тому числі при втратах пального, випаровуванні, знищенні, власному використанні, тощо.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо правомірності наданої податковим органом податкової консультації та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Приватного акціонерного товариства «Євраз Дніпровський металургійний завод» без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Євраз Дніпровський металургійний завод» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 у справі №804/4221/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Т.М. Шипуліна

І.А. Гончарова

І.Я.Олендер ,

Судді Верховного Суду