Справа № 591/1915/18
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1915/18
Провадження № 2-а/591/309/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

секретаря судового засідання Кальченко М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми адміністративну справу №591/1915/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Сумській області батальйону №1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

06.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.03.2018 року постановою серії ВР №000477 він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 425 грн. за те, що 28.03.2018 року близько 01-16 години в м. Суми ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Привокзальна виконуючи маневр поворот ліворуч на вул. Троїцька, не увімкнув покажчик повороту, чим порушив п. 9.2.б ПДР.

Позивач не згоден з постановою, вважає, що він не порушував вимог ПДР, і діяв відповідно до п. 9.4 ПДР, подавши попереджувальний сигнал безпосередньо перед поворотом лівою рукою, витягнутою вбік і завершив подання цього сигналу безпосередньо перед початком маневру, так як знав, що лівий покажчик повороту може не спрацювати через технічну поломку в електриці автомобіля, яка сталась в дорозі і позивач їхав до місця стоянки. Вказує, що інспектор зупинивши його, не задала питань про можливі несправності покажчика чи можливе подання попереджувального сигналу рукою. Позивач вказує, що інспектор надала йому можливість ознайомитись із відеозаписом. Позивач вказує, що даний відеозапис був зроблений з великої відстані у нічний час доби з крайньої правової полоси попутного напрямку, а автомобіль позивача їхав у крайній лівій смузі, тому побачити сторону водія, з якої подавався попереджувальний сигнал на даному відеозаписі фізично неможливо, як вважає позивач.

Після перегляду відеозапису інспектор поліції ОСОБА_2 стала вимагати у позивача документи, не поцікавилась поясненнями позивача, поясненнями свідків, які були в машині позивача. Позивач вважає, що відповідач таким чином проявила упередженість та необєктивність по даному факту.

Позивач зазначає, що оскільки він був втомлений і в салоні автомобіля було темно, то він переплутав посвідчення і на вимогу інспектора помилково надав посвідчення іншої особи пасажира ОСОБА_3

Коли постанова на імя ОСОБА_3 була майже повністю заповнена, то колега ОСОБА_2 помітив несхожість особи та дату народження, і повідомив про це, після чого інспектор Дериземля К.О. сказала, що вказана постанова буде списана. Позивач вважає, що інспектор проявила службову недбалість і упередженість у даній справі, так як вже прийняла рішення про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Позивач вказує, що під час повторного розгляду справи було залучено до розгляду в якості захисника ОСОБА_1 ОСОБА_3, допитано в якості свідків пасажирів ОСОБА_4, ОСОБА_5, відібрано пояснення у патрульних ОСОБА_6, ОСОБА_7

За результатами розгляду відповідач оголосила своє процесуальне рішення. У процесі заповнення постанови ВР 000476 за клопотанням захисника позивача розгляд справи було перенесено на 09-00 год. 28 березня 2018 року до УПП в м. Суми.

Позивач вказує, що під час нового розгляду позивачу було відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду для отримання правової допомоги та підготовки належним чином. Вважає, що під час розгляду справи в приміщенні Управління патрульної поліції відповідач була упереджена та необєктивна, провадження проведено з порушенням вимог ст.ст. 245,248,252 КпАП України та грубо порушено вимоги ст. 280 КпАП України.

Крім того, позивач вказує на ряд недоліків, допущених в постанові ВР №000477 а саме: не точно вказано модель транспортного засобу, не вірно зазначена адреса проживання позивача, не вірно вказано суть адміністративного правопорушення, вказує, що відеозапис не долучено до протоколу в якості доказу та на самому відео неможливо встановити, що подавався сигнал рукою, постанова не містить інформації про те, що позивач подавав попереджувальний сигнал рукою.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач проти позову заперечувала, надала письмовий відзив (а.с.37-41) та диски з відеозаписом (а.с.46-47).

У відзиві заперечувала проти задоволення позовної заяви, та пояснювала, що позивачем порушено п.9.2.б ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України, яке зафіксовано на службовий відеореєстратор моделі Xiaomi Yi Car DVD. Позивачу було розяснено його права, відібрано пояснення у позивача, свідків, задоволені клопотання, проведено розгляд справи, зачитано та вручено копію постанови.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою інспектора роти №1 управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 від 28 березня 2018 року серії ВР № 000477, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, за те, що водій ОСОБА_1 в місті Суми 28 березня 2018 року о 01-16 год., керуючи автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вулиці Привокзальна, при повороті ліворуч на вул. Троїцька, не увімкнув покажчик повороту, чим порушив п.п. 9.2.б ПДР (а.с.10).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП).

Строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визначений ст. 289 КУпАП і становить 10 днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження дій та рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Позивач не пропустив строк на оскарження постанови, так як звернувся до суду з позовом 06 квітня 2018 року (а.с.2).

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, п. 9.2 б ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі відповідач надала заперечення проти позову, які обґрунтовувала тим, що позивач порушив вимоги ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: порушив правила користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху.

Як доказ у даній справі, відповідач надала відеозапис, на якому зафіксовано правопорушення, відеозаписи, на яких зафіксовано розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу та в приміщенні управління патрульної поліції, та сертифікати дослідження конструкції відеореєстраторів (а.с.42-44, 46-47).

Позивач зі свого боку подав в якості доказу відеозаписи, зроблені ним на мобільний пристрій, після зупинки його транспортного засобу працівниками поліції (а.с.11-12).

В судовому засіданні судом досліджено всі надані обома сторонами відеозаписи, допитані свідки з боку позивача.

Зокрема, допитані судом свідки з боку позивача, які були пасажирами в автомобілі позивача на момент події та були присутні під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, а також проводили відеофіксацію розмови з поліцейськими на свої мобільні телефони, надали наступні показання.

Свідок ОСОБА_3, який також виступав в ролі захисника ОСОБА_1 під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, пояснив суду, що тієї ночі ОСОБА_1 забрав його на вул. ОСОБА_8, біля магазина «Кооператор», в районі Хіммістечка, а де ОСОБА_1 забирав інших пасажирів, він не памятає, і не памятає, як ті пасажири сідали в машину. На вулиці Привокзальній вони нікого не забирали. Свідок їхав на задньому сидінні. У ОСОБА_1 не працював покажчик лівого повороту, але свідок бачив як ОСОБА_1 відкрив вікно і показував рукою поворот. Свідок пояснив, що його посвідчення вони надали інспектору поліції випадково, так як документи свідка лежали в сумці ОСОБА_1. Свідок вважає, що інспектор поліції поводила себе упереджено, так як не повідомила про початок розгляду справи, не питала пояснень, заповнила блокнот і прийшла вже з постановою.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він сидів зліва на задньому сидінні автомобіля, вважає, що правопорушення не було, оскільки ОСОБА_1 показував поворот рукою. Свідок пояснив, що ОСОБА_1 забрав його біля стадіону «Барса» на вул. Привокзальній. ОСОБА_9 не дзвонив, не памятає. ОСОБА_10 вночі забирав і відвозив їх як пасажирів свідок пояснювати відмовився. Пояснив, що його автомобіль залишився припаркований у центрі міста, а якщо ОСОБА_10 не спить і може приїхати і забрати, то чому ні. Свідок вважає, що посвідчення водія іншої особи було надано помилково. Свідок не памятає, чи знаходилось дане посвідчення у сумці і чи передавав ОСОБА_5 посвідчення Маньку. В салоні автомобіля не було світла.

Із досліджених в судовому засіданні відеозаписів, судом встановлено, що в темну пору доби, о 01-16 годині 28 березня 2018 року на автомобілі НОМЕР_3 під час повороту ліворуч з вул. Привокзальна на вул. Троїцька в місті Суми не було увімкнено лівий світловий покажчик повороту.

Та обставина, що покажчик повороту не був увімкнений на автомобілі позивача перед здійсненням і під час здійснення маневру повороту підтверджується відеозаписом, з якого це чітко вбачається.

Ця обставина не спростовується і самим позивачем ОСОБА_1, який і в позовній заяві, і в усних поясненнях, наданих в суді, вказував, що лівий покажчик повороту в його автомобілі періодично не спрацьовував через технічну поломку в електриці автомобіля.

Позивач стверджує, що він керувався положеннями п.п. 9.3, 9.4 ПДР України та завчасно подав попереджувальний сигнал лівою рукою, витягнутою вбік.

Однак вказані пояснення позивача не підтверджені доказами з його боку, та спростовані відеозаписом, наданим стороною відповідача, з якого чітко вбачається, що ліве вікно з боку водія у автомобіля позивача не відкривалось, і сигнал повороту водієм не подавався.

Крім того, як вбачається із відеозапису, під час зупинення позивача, скло на дверцятах автомобіля з боку водія було приспущено таким чином, що не дозволяло позивачу витягнути руку та виконати попереджувальний сигнал.

При цьому суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_4, з огляду на те, що свідки, за їх же поясненнями, погано памятають події тієї ночі, надають суперечливі пояснення щодо того, яким чином, де і коли вони опинились в автомобілі позивача, куди вони їхали.

Суд ставиться критично до показань свідків ще і з тих підстав, що як вбачається з відеозапису, останні під час надання позивачем неправдивої інформації щодо своєї особи не вчинили дій для припинення даного порушення, а навпаки підтримували ці дії позивача.

Також суд звертає увагу на зухвалу поведінку як самого позивача, так і свідків під час зупинки автомобіля працівниками поліції, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, суд звертає увагу, що свідки ведуть відеозйомку на власні мобільні телефони, однак при цьому проявляючи та висловлюючи явну неповагу до працівників поліції, розмовляючи на підвищених тонах, постійно перериваючи слова інспектора та дозволяючи образливі вирази та погрози в бік інспекторів поліції. Зокрема, свідок ОСОБА_3 висловився наступним чином «где вас учили, я спалю ваше здание на Барановке», що відображено на відеозаписі на 52:01 хвилині.

Щодо посилань позивача, що інспектор поліції тричі переписувала постанову, то суд вважає, що частково це було спровоковано самим позивачем та його пасажирами, які навмисно, а не помилково надали інспектору поліції водійське освідчення не ОСОБА_1, а ОСОБА_3

Та обставина, що це була не помилкова, а навмисна дія позивача підтверджується знову ж таки відеозаписом, з якого вбачається, що позивач ОСОБА_1 добре чує, що інспектор поліції ОСОБА_2 заповнює постанову на імя ОСОБА_3, вказує його рік народження, і на уточнююче питання інспектора поліції ОСОБА_1 з цим погоджується.

Ту обставину, що він знав, що надав інспектору поліції чуже водійське посвідчення і розумів, що інспектор почала складати постанову відносно іншої особи, ОСОБА_1 також підтвердив і в судовому засіданні.

Щодо доводів позивача, що інспектор вказала у постанові невірну адресу реєстрації позивача то суд звертає увагу, що ні під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, ні під час подальшого розгляду справи за клопотанням позивача в приміщенні Управління патрульної поліції позивач на повідомив інспектору свого місця проживання, натомість на питання інспектора відповів, що він живе «на улице Пушкіна, дом Колотушкіна», що в черговий раз свідчить про зневагу позивача до законних вимог представника поліції.

Щодо доводів позивача, що інспектор невірно вказала модель автомобіля «ВАЗ 2106» замість «ВАЗ 21063», суд вважає, що це не впливає на законність постанови, оскільки державний номерний знак автомобіля зазначений вірно.

Судом встановлено та підтверджено належними доказами, що справа про адміністративне правопорушення розглянута повноважною особою, в присутності позивача, зясовано обставини справи. Позивачу були розяснені права та надана можливість надати свої пояснення, задоволено клопотання позивача про залучення захисника, що також зафіксовано на відеозаписі.

Також відеозаписом підтверджується, що інспектором задоволено клопотання позивача про перенесення розгляду справи по місцю знаходження Управління патрульної поліції.

Крім того, підтверджено належними доказами, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була оголошена позивачу, копія вручена під підпис.

Інші доводи позивача не спростовують законності оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі маються належні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху).

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова інспектора управління патрульної поліції в Сумській області батальйону №1 ОСОБА_2 від 28 березня 2018 року серії ВР №000477 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу 425 грн. за адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідає вимогам закону, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 288, 293 КпАП України, ст.ст. 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Сумській області батальйону №1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського адміністративного апеляційного суду протягом 10 днів з дня проголошення (складення) рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Судове рішення проголошено та підписано 16.10.2018 року.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова