Справа № 2040/7369/18
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

12 жовтня 2018 р. № 2040/7369/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради заборгованість з виплати допомоги при народженні дітей на користь ОСОБА_1 у сумі 127847,70 грн. (сто двадцять сім тисяч вісімсот сорок сім гривень, сімдесят копійок).

В обґрунтування позову зазначено, що у позивача народилися діти, у звязку з чим їй було призначено державну допомогу при народженні дитини. У звязку з припиненням діяльності Ровеньківського УПСЗН, з 1 серпня 2014 року виплату допомоги при народженні дітей позивачу було припинено. Позивач була вимушена покинути місце свого проживання через проведення бойових дій та антитерористичної операції і переїхати до м. Харкова, де стала на облік як внутрішньо переміщена особа та отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. У цей же день позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дітей та отримання суми допомоги, яка не виплачена за минулий період. Виплату такої допомоги позивачу було поновлено з місяця звернення щомісячно, проте не виплачено суму допомоги за минулий час. Відповідач листом повідомив позивача про те, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в орган, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, проте такий порядок на даний час не прийнятий, у зв'язку з чим відповідач позбавлений виплати позивачу заборгованості. З огляду на вказані обставини та враховуючи, наявну заборгованість відповідача перед позивачем, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 11.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позивач та її діти перебувають на обліку у відповідача як внутрішньо переміщені особи з 23.05.2018 року. Із відповідною заявою про призначення допомоги при народженні дітей позивач звернулась до управління 23.05.2018 року та відповідно до встановленого порядку їй було призначено державну соціальну допомогу при народженні дітей на період з 01.05.2018 року по 31.10.2018 року. Також представником відповідача вказано, що на даний час у управління відсутні законні підстави для визначення суми недоотриманих позивачем соціальних виплат за минулий час та здійснення їх повернення позивачу з огляду на відсутність нормативно-правового акту, який би визначав порядок обліку та виплати внутрішньо переміщеним особам соціальних виплат за минулий час.

Також представником позивача через канцелярію суду відповідь на відзив із викладенням власної правової позиції позивача.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України відповідно до паспортного документу громадянина України серії ЕМ №1428620, виданого Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області, з якого вбачається, що позивач зареєстрована з адресою: Луганська область, м. Ровеньки, сел. Кленове, вул. Театральна, 15-а, кв.2.

27 жовтня 2012 року у позивача народилися діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії свідоцтв про народження дитини серії І-ЕД №252887 та серії І-ЕД №252886 відповідно, виданих Виконавчим комітетом Кленової селищної ради міста Ровеньки Луганської області 07.11.2012 року (а.с.17; 16).

У звязку з народженням дітей позивачу було призначено державну допомогу при народженні дитини.

У адміністративному позові вказано, що у зв'язку з припиненням діяльності Ровеньківського Управлінням праці та соціального захисту населення, з 1 серпня 2014 року позивачу було припинено виплату допомоги при народженні дітей.

ОСОБА_1 разом з доньками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перемістилися до міста Харків, де стали на облік в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Основянського району Харківської міської ради як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи від 23.05.2018 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 (а.с. 18-20).

Цього ж дня, тобто 23.05.2018 року, позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основянського району Харківської міської ради із заявою про призначення допомоги при народженні дітей та отримання суми допомоги, яка не виплачена за минулий період.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивачу було поновлено виплату допомоги при народженні дітей з місяця її звернення відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, на підставі акту обстеження матеріально побутових умов сімї, рішення районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, що підтверджується витягом з протоколу № 22 від 30.05.2018 року та рішенням.

Судом встановлено, що призначення позивачу такої допомоги було здійснено з 01.05.2018 року в сумі 2841,66 грн. щомісячно, про що свідчить копія рішення про призначення допомоги сімям з дітьми від 25.06.2018 року.

У адміністративному позові позивачем вказано, що сума недоотриманої допомоги при народженні дітей за минулий час їй виплачена не була.

Листом від 20.08.2018 року №П-299 відповідач, зокрема, повідомив ОСОБА_1 про обставини набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №335 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365», у звязку з чим п.15 Порядку передбачено, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Також вказано, що на даний час нормативно-правовий акт, який би визначав порядок виплати внутрішньо переміщеним особам соціальних виплат за минулий період Кабінетом Міністрів України не прийнятий.

Позивачем у адміністративному позові вказано, що з огляду на не виплату їй державної соціальної допомоги при народженні дитини з 01 серпня 2014 року по 01 травня 2018 року виникла заборгованість з виплати такої допомоги у сумі 2841,66 гри х 45 місяців = 127847, 70 грн.

Так позивачем вказано, що оскільки така сума належить їй до сплати, однак не була виплачена відповідачем, то остання має бути стягнута в судовому порядку.

Суд зазначає, що у положеннях т. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Як передбачено положеннями ч. 1 ст. 13 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-III з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України Про державну допомогу сім'ям з дітьми від 21 листопада 1992 року № 2811-XII та іншими законами України.

Положеннями ст.3 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми визначені види державної допомоги сім'ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини та допомога на дітей одиноким матерям.

Згідно із ст.10 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Статтею 11 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми визначені умови призначення допомоги при народженні. Так, для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.

Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.

Кабінетом Міністрів України постановою від 27.12.2001 року № 1751 затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, відповідно до пункту 11 якого, для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається, зокрема: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред'явленням оригіналу).

Згідно із положеннями пункту 15 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, одному з батьків дитини (опікуну) допомога при народженні дитини призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем їх реєстрації. Допомога може бути призначена за місцем фактичного проживання за умови подання довідки про неодержання зазначеної допомоги в органах соціального захисту населення за місцем реєстрації.

Як встановлено судом, позивачу було призначено державну соціальну допомогу при народженні дітей за місцем реєстрації, що не заперечується сторонами у справі, однак позивач була вимушена переміститися до міста Харків, де звернулась до відповідача із відповідною заявою про призначення допомоги при народженні дитини та отримання суми допомоги за минулий час.

Суд зазначає, що відповідно до положень п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою КМУ № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та особам, які за висновком лікарсько-консультативної комісії не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовими заявами можуть проводитись публічним акціонерним товариством Укрпошта (далі - ПАТ Укрпошта) з доставкою додому за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб.

Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, обєднаними управліннями згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Як передбачено положеннями п.4 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

При цьому, відповідно до положень п.15 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

В той же час, як визначено положеннями п.55 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім'ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень. При цьому виплата здійснюється виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на день її призначення.

Судовим розглядом справи встановлено, що відповідачем було відновлено виплату позивачу державної соціальної допомоги при народженні дитини з місяця звернення із відповідною заявою в розмірі 2841,66 грн, проте одночасно із посиланням на відсутність порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, не здійснено виплату вказаної допомоги позивачу за минулий час.

Однак, суд зазначає, що такі доводи відповідача не можуть вважатися судом належними, оскільки в даному випадку припинення виплати позивачу державної соціальної допомоги відбулося не з вини позивача, а отже відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих соціальних виплат не звільняє державу від обов'язку здійснення такої виплати і не позбавляє позивача права отримання належних їй виплат.

Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті належних їй сум допомоги без наявності законодавчо визначених підстав, порушує права позивача на отримання такої соціальної допомоги.

При цьому, відсутність порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, для виплати допомоги при народженні дитини за минулий період, не є встановленою законом підставою для відмови у виплаті такої допомоги при народженні дитини.

Водночас, суд зазначає, що матеріали справи не містять даних стосовно розмірів вже виплаченої позивачу державної соціальної допомоги при народження дитини за період з моменту первинного звернення позивача за отриманням такої, як не містять і доказів нарахування за спірний період такої допомоги, а містять тільки дані стосовно призначеного відповідачем по справі місячного розміру допомоги.

Отже, обраний у даному випадку позивачем спосіб захисту порушеного права як стягнення з відповідача на її користь відповідної суми не є належним.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи обставини протиправної відмови відповідача у виплаті позивачу неодержаних сум допомоги при народженні дітей та з метою належного способу захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог ОСОБА_1 та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з виплати допомоги при народженні дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01.08.2014 року по 01.05.2018 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61010) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради (пр. Гагаріна, б. 7, м. Харків, 61001) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати допомоги при народженні дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01.08.2014 року по 01.05.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61010, ІПН НОМЕР_4) сплачену суму судового збору у розмірі 1278 (одна тисяча двісті сімдесят вісім) грн. 49 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради (пр. Гагаріна, б. 7, м. Харків, 61001, код - 03196630).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.