Справа № 725/4472/18
Суддя: Войтун О. Б.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/4472/18
Номер провадження 2-а/725/133/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: Войтуна О.Б.

за участю секретаря: Дженджері К.І.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах якого на підставі договору діє ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №1760/40800/18 від 10.08.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України з позовом про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №1760/40800/18 від 10.08.2018 року.

Посилався на те, що 10.08.2018 року заступником начальника Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_4 було винесено постанову у справі про порушення митних правил №1760/40800/18, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 636787,98 грн..

Вказаною постановою було встановлено, що позивач 17.06.2018 року на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю в пішому порядку зайшов ОСОБА_3, який до митного контролю подав закордонний паспорт гр.. ОСОБА_5 054613712, виданий 18.04.2017 року, поліцією м. Сучава, на імя VALASH SERGEI. Крім того під час проведення митних формальностей позивач предявив паспорт гр. України для виїзду за кордон ЕК996440, виданий 25.05.2010 року органом 7319 на імя «Валаш Сергій».

Відповідно до інформації яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС, митним органом встановлено, що при перетині митного кордону гр.. ОСОБА_3 на вїзд на митну територію України на т/з «Фольксваген Пасат», країна реєстрації ОСОБА_5, номерний знак SV13KED в режимі тимчасового ввезення в термін до 1-го року, використовував закордонний паспорт гр.. ОСОБА_5 054613712. Таким чином маючи статус громадянина-резидента, ввіз на територію України автомобіль марки «Фольксваген Пасат » з номерний знак SV13KED та з метою ухилення від сплати обовязкових митних платежів, що передбачені ч.3 ст. 380 МК України до митного контролю надав паспортний документ громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_5.

Із постановою позивач не погоджується та вважає її незаконною. Митним органом було безпідставно притягнуто його до відповідальності за ст. 485 МК України, оскільки 17.06.2018 року він жодного автомобіля не вивозив та не завозив. Крім того зазначає, що на момент винесення оскаржуваної Постанови автомобіль, який був ним ввезений 07.02.2018 року, а саме «Фольксваген Пасат» уже був вивезений за межі митної території України, а отже митний режим тимчасового ввезення було завершено шляхом реекспорту. Виходячи з цього позивач вважає, що дана обставина підтверджує відсутність умислу на ухилення від сплати митних платежів, а отже відсутня субєктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 485 МК України. Також просив ,суд звернути увагу на безпідставність визначеного Постановою розміру несплачених платежів так як, відповідно до положень ст. ЗУ «Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрації транспортних засобів» з 01.01.2016 року пропуск на митну територію з метою вільного обігу (тобто імпорт) та першу реєстрацію в Україні транспортних засобів за кодами товарних позицій 8701 20, 8702, 8703, 8704, 8705 згідно УКТ ЗЕД як вироблених в Україні, та і ввезених на митну територію України нових і таких, що були в користуванні за винятком транспортних засобів вироблених в Україні або ввезених на митну територію України до 31.12.2015 року включно, здійснюють за умови їх відповідності екологічним нормам не нижче рівня «ЄВРО-5». Вказує, що визначений розмір не сплачених платежів є безпідставним, оскільки з огляду на вищевказані обставини поміщення у митний режим імпорту автомобіля марки «Фольксваген Пасат», 2000 року випуску, яким відповідає стандарту «ЄВРО-3» заборонено.

Також, позивач вважає, що визначений митним органом розмір несплачених митних платежів не ґрунтується на належних і допустимих доказах. Зокрема, його було визначено на підставі службової записки №853/24-70-19-30 від 16.07.2018 року.

При цьому митним органом не було виконано вимоги Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005 року.

З урахуванням викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1760/40800/18 від 10.08.2018 року, якою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву з письмовими доказами, в якому митниця позов не визнала, просила відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому зсіданні позовні вимоги не визнала. Просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 17.06.2018 року головним державним інспектором-кінологом ВОР УПМП та МВ Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_7 було складено відносно ОСОБА_3 протокол про порушення митних правил №1760/408000/18 (а.с.41-43).

Як вбачається із змісту протоколу, під час здійснення митних формальностей інспектором гр.. ОСОБА_3 предявив паспорт громадянина України для виїзду за кордон ЕК996440. Відповідно до інформації яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС, митним органом встановлено, що при перетині митного кордону гр.. ОСОБА_3 на виїзд на митну територію України та т/з марки «Фольксваген Пасат», країна реєстрації ОСОБА_5 державний номер SV13KED в режимі тимчасового ввезення в термін до одного року, використовував закордонний паспорт громадянина ОСОБА_5 054613712, виданий 18.04.2017 року, поліцією м. Сучава, на імя VALASH SERGEI.

Згідно поданого до митного контролю паспорта громадянина ОСОБА_5 054613712, виданий 18.04.2017 року на імя VALASH SERGEI та предявленого паспорта громадянина України для виїзду за кордон ЕК996440, виданого 25.05.2010 рок на імя ОСОБА_3 належать одній і ті ж особі, що ОСОБА_3 підтвердив.

Маючи статус «резидента», для перетину митного кордону на транспортному засобі марки «Фольксваген Пасат», країна реєстрації ОСОБА_5, державний номер SV13KED, кузов WVWZZZ3BZP280400 гр. ОСОБА_3 використовував паспортний документ громадянина ОСОБА_5 054613712, виданий на його імя.

Інспектором в протоколі вказано, що ОСОБА_3 вчинив дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України, щодо транспортного засобу «Фольксваген Пасат», країна реєстрації ОСОБА_5, державний номер SV13KED, кузов WVWZZZ3BZP280400, а саме особа надавала паспортний документ зі статусом «нерезидент».

Таким чином, під час ввезення транспортного засобу «Фольксваген Пасат», державний номер SV13KED, особа надавала документ, який є підставою для несплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування, маючи статус «резидента».

Постановою по справі про порушення митних правил №1760/40800/18 від 10.08.2018 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 636787,98 грн.. (а.с.73-78).

За змістом ст.485 Митного кодексу України особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином обов'язковим елементом складу правопорушення є інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 під час ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «Фольксваген Пасат», державний номер SV13KED надав паспорт громадянина ОСОБА_5.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України, Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року, Закону України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201.

Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні довідки Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області від 18.06.2018 року, гр.. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 по паспорту громадянина України серії КР №925895, виданий 12.01.2007 року Новоселицьким РВ УМВС в Чернівецькій області був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕК №996440 від 25.05.2010 року (а.с.64).

Таким чином, оскільки у позивача, станом на 07.02.2018 року наявний був як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина ОСОБА_5, та він мав постійне місце проживання на території України, отже він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

Згідно ч.3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, у даному випадку позивач при тимчасовому ввезенні на територію України транспортних засобів особистого користування повинен був сплатити усі необхідні митні платежі.

Разом із тим, суд враховує положення ч.1 ст.489 МК України, відповідно до яких посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі наведеного та враховуючи те, що розмір стягнення, що повинен бути накладений на порушника за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, залежить від розміру несплаченої суми митних платежів, а тому необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення, визначеного Законом стягнення, є доведення факту не сплати особою суми митних платежів у певному розмірі.

Так, за змістом п.1 ч. 1 статті 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

За визначенням ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За нормами статті 57 глави 9 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як було встановлено судом, матеріали справи про порушення митних правил №1760/40800/18 не містять відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився ОСОБА_3 07.02.2018 року.

Натомість, при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення уповноважений орган керувався службовою запискою №853/24-70-19-30 від 16.07.2018 року, відповідно до якої орієнтовна сума митних платежів складає 212262,66 грн. (а.с. 70-71).

Як вбачається із змісту дослідженої у судовому засіданні службової записки, митну вартість автомобілю марки «Фольксваген Пасат» державний номер SV13KED було визначено орієнтовно у розмірі 212262,66 грн., при цьому у даній службовій записці зазначено, що відомості, щодо митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів. Крім того запропоновано для більш точної інформації, щодо визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів товарознавців (70-71).

Даючи оцінку зазначеним обставинам, суд вважає, що оскільки службова записка по даній справі має інформативний характер і визначена в ній сума не точна, а орієнтовна, а отже на її підставі не може бути визначено митну вартість транспортного засобу, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки санкція статті 485 МК України передбачає стягнення у розмірі 300% саме несплаченої суми митних платежів.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Окрім того, суд зауважує, що чинним законодавством України не передбачено обовязку особи відносно якої ведеться справа що до порушення митного законодавства проводити експертизу та оплачувати її вартість.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94, 229, 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову №1760/40800/18 від 10.08.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та надіслати справу на новий розгляд до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун