Справа № 808/956/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
24 вересня 2018 року (15 год. 44 хв.)Справа № 808/956/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Конишевої О.В.
за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.
за участю представників сторін:
позивача Железняк Л.В.,
відповідача - Лісняк І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2017р. №203-рс (по стройовій частині);
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2017р. №182 (по стройовій частині);
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок та виплатити фінансову заборгованість в повному обсязі солдату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 у порядку передбаченому законодавством України.
В обґрунтуванні позовної заяви позивач зазначає, що 27 грудня 2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2017 №203-рс Позивача було звільнено в запас відповідно до підпункту «і» пункту 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду). Особа, звільнена з військової служби на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Однак належне Позивачу під час звільнення грошове забезпечення Відповідачем не виплачено. Зазначає, що грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення (п. 1.10 Інструкції №260). Крім того, у витязі з наказу зазначено, що Позивачу не враховано до вислуги років термін «самовільного залишення частини з 02 жовтня по 21 грудня 2017 року». Таким чином, позивачу 28.12.2017 року на день виключення зі списку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 відповідно до вимог чинного законодавства України необхідні розрахунки не проведено, а накази командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2017 №203-рс та від 28.12.2017 року №182 (по стройовій частині) є протиправними та підлягають скасуванню.
26 березня 2018 року ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду вказана позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 23.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.
Ухвалою суду від 21.05.2018 відкладено підготовче засідання на 06.06.2018.
У зв`язку із перебуванням судді Конишевої О.В. в період з 06.06.2018 по 08.06.2018 у відрядженні підготовче засідання відкладалося на 14.06.2018.
Ухвалою суду від 14.06.2018 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 12.07.2018.
Ухвалою суду від 12.07.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 23.07.2018.
23.07.2018 судове засівання відкладалося на 13.08.2018.
Ухвалою суду від 13.08.2018 зупинено провадження у справі до 24.09.2018.
Ухвалою суду від 24.09.2018 поновлено провадження у справі.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, позов просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях на позовну заяву, зокрема зазначив, що 22.12.2017 року ОСОБА_1 було написано рапорт на командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за підпунктом «і» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Претензій до командування частини та Міністерства оборони України не має. Цей рапорт підписано власноруч солдатом ОСОБА_1 . Крім того, Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №141 від 22.05.2018 року внесено зміни до пункту 6, скасовано наказ №182 від 28.12.17 року та викладено в новій редакції. В задоволені позовної заяви просить відмовити в повному обсязі.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.
10 грудня 2015 року ОСОБА_1 уклав строковий контракт на період до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, та проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України на посаді розвідник розвідувального відділення розвідувального взводу механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( у подальшому змінено (повернено) умовне найменування на Військова частина НОМЕР_1 ) (далі - Відповідач), постійне місце розташування: АДРЕСА_2 .
27 грудня 2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2017 №203-рс Позивача було звільнено в запас відповідно до підпункту «і» пункту 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.12.2017 №182 Позивачу при звільненні необхідно було виплатити:
грошову компенсацію за 8 діб невикористаної основної відпустки пропорційно відслуженому часу;
щомісячну премію у розмірі 680% від посадового окладу за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 грудня по 28 грудня 2017 року;
надбавку за виконання особливо важливих завдань 50% посадового окладу за період з 01 грудня по 28 грудня 2017 року;
додаткову щомісячну грошову винагороду в розмірі 60% грошового забезпечення за період з 01 грудня по 28 грудня 2017 року.
Однак належне Позивачу під час звільнення грошове забезпечення Відповідачем не виплачено.
Крім того, у витязі з наказу зазначено, що Позивачу не враховано до вислуги років термін «самовільного залишення частини з 02 жовтня по 21 грудня 2017 року».
Позивач вважає, що зазначені дії Відповідача незаконними, його права як військовослужбовця порушені, тому звернувся до суду з даним позовом.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 02.10.2017 позивача відправили у військовий госпіталь НОМЕР_4 м. Запоріжжя, де він проходив лікування до 06.10.2017, що підтверджується копією виписного епікризу №1979, який міститься в матеріалах справи. 06.10.2017 за результатами проведеної ВЛК у в/ч НОМЕР_4 , травма Позивача була визнана пов`язаною з проходження військової служби та на підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб Позивач потребував відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів, про що була видана довідка військово - лікарської комісії №663 від 06.10.2017.
Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позивач передавав медичні документи у спеціальну частину в/ч НОМЕР_1 та копію висновку ВЛК начальнику Військової служби правопорядку у Збройних силах України капітану Бикову. Однак доказів на підтвердження зазначеного факту суду надані не були.
Відповідач у судовому засіданні заперечив, що позивачем були надані медичні документи.
Крім того, за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 було проведено службове розслідування відповідно до Наказу про призначення службового розслідування від 17.10.2017 року №1094. Факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 колишнім солдатом ОСОБА_1 підтверджується доповіддю від 02.10.2017 року за №2954 та проведеним службовим розслідуванням, за результатами якого видано наказ №2089 від 14.12.2017 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування частини солдатом ОСОБА_1 ».
Суд вважає за необхідне зазначити, що жодного посилання у службовому розслідуванні на наявність медичних документів не міститься. Доказів направлення цих медичних документів до військової частини суду надано не було.
17.05.2018 року за №1313 було призначено службове розслідування за фактом видання неправомірного наказу (по стройовій частині) №182 від 28.12.2017 року. За підсумками службового розслідування було притягнуто посадових осіб, які допустили помилки в наказі №182 від 28.12.17 року, до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №141 від 22.05.2018 року внесено зміни до пункту 6, скасування наказу №182 від 28.12.17 року та викладення в новій редакції, а саме:
«6. Солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , кулеметника 1 механізованого відділенні 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 2017 року № 203-рс у запас відповідно до підпункту «і» пункту 8 статті 26 Закону України «Про військовим обов`язок і військову службу», (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду, або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили строк військової служби за контрактом не менше 24 місяців і не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), вважати таким, що 28 грудня 2017 року здав справи та посаду.
З 28 грудня 2017 року виключити із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення.
Направити для постановки на військовий облік до Бердянського ОМВК Запорізької області.
Самовільно залишав частину з 19 серпня по 21 серпня 2017 року, з 02 жовтня по 21 грудня 2017 року.
Термін самовільного залишення частини не враховувати до вислуги років. Основну щорічну відпустку за 2017 рік використав в кількості 15 діб з 03 серпня по 17 серпня 2017 року.
Виплатити грошову компенсацію за 8 діб невикористаної основної відпустки пропорційно прослуженому часу.
Грошову допомогу на оздоровлення та 2017 рік отримав (наказ № 105 від 17.04.2017 року).
Матеріальну допомогу за 2017 рік дія вирішення соціально - побудових питань отримав (наказ № 180 віл 27.12.2017 року).
Не виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби, передбачену наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" та прийнятого рішення МОУ від 15.02.2017 року №1223/з/12 щодо виплати у 2017 році додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 680% від посадового окладу кулеметника 1 механізованого відділенні 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону з 01 грудня по 21 грудня 2017.
Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби, передбачену наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам" та прийнятого рішення МОУ від 15.02.2017 року № 1223/з/12 щодо виплати у 2017 році додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 680% від посадового окладу кулеметника 1 механізованого відділенні 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону з 22 грудня 2017 року по 28 грудня 2017 року.
Не виплачувати, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% з урахуванням окладу за військовим званням згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» з 01 грудня по 21 грудня 2017 року.
Виплатити надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% з урахуванням окладу за військовим званням згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 "Про затвердження інструкції про порядок виплати, грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" з 22 грудня по 28 грудня 2017 року.
Не виплачувати додаткову щомісячну грошову винагороду згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2010 року № 889 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 161) в розмірі 60% від грошовою забезпечення, з 01 грудня по 21 грудня 2017 року.
Виплатити додаткову щомісячну грошову винагороду згідно Постанови Кабінету Міністрів України віл 21 вересня 2010 року №889 в розмірі 60% від грошового забезпечення з 22 грудня по 28 грудня 2017 року».
Крім того, 22.12.2017 року ОСОБА_1 було написано рапорт на командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за підпунктом «і» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Претензій до командування частини та Міністерства оборони України не має. Цей рапорт підписано власноруч солдатом ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (надалі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон від 25.03.1992 № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 Закону від 25.03.1992 № 2232-ХІІ).
Частиною шостою статті 26 Закону від 25.03.1992 № 2232-ХІІ передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема у зв`язку із закінченням строку контракту.
При цьому, частиною дев`ятою статті 23 вказаного Закону встановлено, що у разі настання особливого періоду:
1) для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба продовжується понад встановлені строки:
у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до термінів, визначених рішенням Президента України, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону;
з моменту введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону;
2) для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки:
з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.
Стаття 1 Закону України від 21.10.1993 № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вказує, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до підпункту «ї» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону від 25.03.1992 № 2232-ХІІ під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону.
Відповідно до п.1-2 Прикінцевих положень Закону від 06.12.2016 № 1769-VІІІ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Встановлено, що право на звільнення з військової служби набувають військовослужбовці, зокрема, які проходять військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Такі особи можуть продовжувати військову службу за новим контрактом, що укладається на умовах, передбачених частиною четвертою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо вони виявили таке бажання.
Звільнення таких військовослужбовців з військової служби здійснюється (за бажанням військовослужбовця) у строки та в обсягах, визначених центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, не пізніше одного року з дня набрання чинності цим Законом.
Вказаний Закон набрав чинності 07.01.2017, з моменту його опублікуванням в газеті «Голос України» від 06.01.2017 № 3.
Таким чином на даний час встановлено певний порядок звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, передумовою якого є обов`язок військовослужбовця вислужити не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, але не пізніше 06.01.2018.
Відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 15.02.2017 № Д-2 встановлено, що звільнення військовослужбовців, які набули право на звільнення відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби» та виявили бажання звільнитися, буде проведено у період з 01.04.2017 по 06.01.2018 у встановлених обсягах.
Тобто, позивач скористався своїм правом, передбаченим Законом України від 06.12.2016 № 1769-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби» та 22.12.2017 подав рапорт про звільнення, про що не заперечується відповідачем.
Оскільки, ОСОБА_1 після закінчення строку контракту не укладав новий контракт, не висловив бажання щодо подальшого проходження військової служби, він був звільнений відповідно до пункту «ї» ч.8 ст.26 Закону, що не заперечується представника сторін.
Відповідно до п.1.4. Інструкції загальний строк військової служби військовослужбовця зараховується громадянам України до їх стажу роботи та встановлюється з урахуванням випадків, передбачених пунктами 143, 195, 209 Положення.
Згідно ч. ІХ п.87 Положення про проходження військової служби у Збройних Силах України іноземцями та особами без громадянства затвердженого Указом Президента, до загального строку військової служби, строку вислуги у військовому званні та до строку контракту не зараховується строк самовільного залишення військової частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення.
Відповідно до ч. 9 ст.26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до п. 34 Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Згідно з п.12.8. Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення їх з військової служби.
Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2).
Так, наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Інструкція №260).
Вказана Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (п. 1.1).
Відповідно до п. 1.2 Інструкції №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.
Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення (п. 1.10 Інструкції №260).
Враховуючи те, що позивач не скаржився на порядок звільнення, а не погоджувався лише з тим, що йому не зарахували до терміну вислуги років термін самовільного залишення військової частини, в результаті чого за цей період не були враховані всі виплати при звільненні, відповідно єдиним аргументом позивача було те, що позивач самовільно не залишав військову частину.
Однак, у судовому засіданні факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 колишнім солдатом ОСОБА_1 підтверджується проведеним службовим розслідуванням та за результатами якого видано наказ №2089 від 14.12.2017 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування частини солдатом ОСОБА_1 », доказів на спростування зазначеного суду надано не було, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, необхідності в вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не має.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )- відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення виготовлено в повному обсязі 04.10.2018.

Суддя О.В. Конишева