Справа № 816/1855/18
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/1855/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 комісії Управління МВС України в Полтавській області, ОСОБА_3 комісії Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 комісії Управління МВС України в Полтавській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01 січня 2013 року по 31 березня 2015 року додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби - 100%, надбавки за службу (роботу) в умовах режимних обмежень - 15%, надбавки за оперативно-службову діяльність - 50%, доплати за службу в нічний час - 35%;

зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату за період з 01 січня 2013 року по 31 березня 2015 року додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби - 100%, надбавки за службу (роботу) в умовах режимних обмежень - 15%, надбавки за оперативно-службову діяльність - 50%, доплати за службу в нічний час - 35%;

зобов'язати відповідача здійснити перерахунок вихідної допомоги з урахуванням вищевказаних додаткових видів грошового забезпечення;

додатково зарахувати до вислуги років час навчання позивача у цивільному вищому навчальному закладі - Лубенському медичному училищі Міністерства охорони здоров'я України, що становить - 3 роки 5 місяців 25 днів із розрахунку один рік навчання за шістьт місяців служби, що становить - 1 рік 8 місяців та 28 днів днів служби.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що йому упродовж періоду з 01 січня 213 року по 31 березня 2015 року протиправно не нараховувались та не виплачувались додаткові види грошового забезпечення: надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, надбавки за службу (роботу) в умовах режимних обмежень, надбавки за оперативно-службову діяльність, доплати за службу в нічний час, що також негативно виплинуло на розмір вихідної допомоги позивача під час звільнення з ОВС, а також неправомірно незараховний до вислуги років час навчання у цивільному вищому навчальному закладі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

31 липня 2018 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3 комісію Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області.

Ухвалою від 17 серпня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 816/1855/18.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання проведення перерахунку та виплати додаткового виду грошового забезпечення, а саме: доплати за службу в нічний час у розмірі 35% та зарахування до вислуги років час навчання позивача у цивільному вищому навчальному закладі - Лубенському медичному училищі Міністерства охорони здоров'я України.

04 вересня 2018 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

У відзиві на позов представник ОСОБА_3 комісії Управління МВС України в Полтавській області зазначив про відсутність правових підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 спірних надбавок в розмірі, на якому наполягає позивач, оскільки відповідні накази начальником УМВС України в Полтавській області не виносились, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та за оперативно-службову діяльність не встановлювались, а надбавка за виконання особливо важливих завдань встановлена на рівні 50% /т. 7 а.с. 118-122/.

11 вересня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягав на тому, що об'єм та позитивні результати його роботи свідчать про наявність права на встановлення ОСОБА_1 спірних надбавок в максимальному розмірі /т. 7 а.с. 165-181/.

Співвідповідач ОСОБА_3 комісія Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області правом на надання відзиву не скористався.

Третя особа у письмових пояснень щодо позову посилалась на те, що під час призначення позивачу пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області керувалось поданими УМВС в Полтавській області документами. Аналіз зазначених документів свідчить про те, що ОСОБА_1 упродовж останніх 24 календарних місяців перед звільненням з ОВС надбавка за службу в умовах режимних обмежень та надбавка за оперативно-службову діяльність фактично не встановлювались, не нараховувались та не виплачувались, а надбавка за виконання особливо важливих завдань встановлена наказом начальника УМВС України в Полтавській області на рівні 50%, а тому підстави для врахування надбавок, які не нараховувались та не виплачувались, як і 100% надбавки, розмір якої встановлено, нараховано та виплачено на рівні 50%, - під час обчислення розміру пенсії позивача відсутні /т. 1 а.с. 184-186/.

У відповіді на письмові пояснення третьої особи позивач наголошував на тому, що об'єм та позитивні результати його роботи свідчать про наявність права на встановлення ОСОБА_1 спірних надбавок в максимальному розмірі, а відтак останні мають бути враховані під час обчислення розміру його пенсії /т. 1 а.с. 202-207/.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 комісії Управління МВС України в Полтавській області заперечував проти задоволення позову, вказуючи на його безпідставність.

Співвідповідач ОСОБА_3 комісія Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, в заяві від 05 жовтня 2018 року просила проводити судове засідання за відсутності його представника /т. 7 а.с. 203/.

Третя особа в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечила.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справи з 14 серпня 1996 року.

З 11 листопада 2010 року по 18 травня 2013 року перебував на посаді старшого слідчого СВ Лубенського МВ (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області /т . 7 а.с. 125/.

18 травня 2013 року призначений на посаду старшого слідчого СВ Лубенського МВ (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області у зв'язку із скороченням /т . 7 а.с. 126/.

Наказом УМВС України в Полтавській області від 31 березня 2015 року №160 о/с позивача звільнено із займаної посади на підставі пункту 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (у запас через хворобу) /т. 7 а.с. 124/.

З травня 2015 року ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію у зв'язку з інвалідністю на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджено пенсійним посвідченням від 24 травня 2017 року № НОМЕР_1 серії ААЇ № 408042, копія якого залучена до матеріалів справи /т. 1 а.с. 34/.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу упродовж періоду з 01 січня 2013 року по 31 березня 2015 року встановлено, нараховано та виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%. Натомість надбавки за службу в умовах режимних обмежень та за оперативно-службову діяльність упродовж зазначеного періоду фактично не встановлювались, не нараховувались та не виплачувались.

Не погоджуючись із складом та розміром деяких додаткових видів грошового забезпечення, зазначеного у довідці для призначення пенсії, позивач упродовж 2017-2018 років неодноразово звертався до МВС України та УМВС України в Полтавській області (в особі ОСОБА_3 комісії) із заявами про надання розяснень з питань визначення розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, та про видачу нової довідки про розмір грошового забезпечення.

Незгода позивача із складом та розміром деяких додаткових видів грошового забезпечення стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

Відтак, предметом спору в цій справі (з урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог) є правовідносини щодо непризначення, ненарахування та невиплати позивачу упродовж періоду з 01 січня 2013 року по 31 березня 2015 року надбавок за службу в умовах режимних обмежень, за оперативно-службову діяльність та щодо правомірності призначення, нарахування та виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Правовідносини щодо грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу регулюються Постановою Кабінету Міністрів "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07 листопада 2007 року № 1294 (далі по тексту - Постанова № 1294).

Пунктом 1 Постанови № 1294 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Щодо призначення та виплати позивачу надбавки за виконання особливо важливих завдань упродовж періоду з 01 січня 2013 року по 31 березня 2015 року.

За змістом абзацу 3 пункту 5 Постанови № 1294 передбачено право керівників державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, військовослужбовцям органів (підрозділів) Державної прикордонної служби, Морської охорони, що безпосередньо забезпечують охорону ділянок кордону, здійснюють прикордонний контроль і пропуск через кордон, військовослужбовцям Служби безпеки, які безпосередньо здійснюють заходи, пов'язані з виконанням завдань державної безпеки, військовослужбовцям розвідувальних органів, які безпосередньо виконують функції з добування інформації, забезпечують та беруть участь у спеціальних заходах, спрямованих на підтримку національних інтересів, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов'язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, військовослужбовцям Служби безпеки за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції, військовослужбовцям Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, які безпосередньо забезпечують функціонування та безпеку державної системи урядового зв'язку, Національної системи конфіденційного зв'язку, державний контроль за станом криптографічного та технічного захисту державних інформаційних ресурсів та інформації, вимога щодо захисту якої встановлена законом, - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначаються залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних завдань. У разі несвоєчасного або низькоякісного виконання завдань надбавка скасовується або розмір її зменшується.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що Постанова № 1294 визначала максимальний розмір надбавки за виконання особливо важливих завдань, а також передбачала, що встановлення такої надбавки, а також її розміру, складало виключне право, а не обов'язок керівника державного органу.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника УМВС України в Полтавській області від 11 листопада 2010 року № 318 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду старшого слідчого СВ Лубенського МВ (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області з встановленням відповідно до наказу МВС України від 31 грудня 2007 року № 499 посадового окладу в розмірі 850,00 грн. та надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% /т. 7 а.с. 125/.

Судом встановлено, що наказ начальника УМВС України в Полтавській області від 11 листопада 2010 року № 318 о/с у встановленому порядку позивачем не оскаржувався.

Відтак, встановлення позивачу надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%, а не в максимально допустимому розмірі (100%), не може вважатися порушенням вимог Постанови № 1294, оскільки встановлення вказаної надбавки покладалось на розсуд начальника УМВС України в Полтавській області.

Щодо непризначення, ненарахування та невиплати позивачу надбавок за службу в умовах режимних обмежень та за оперативно-службову діяльність упродовж періоду з 01 січня 2013 року по 31 березня 2015 року.

За приписами абзацу 7 пункту 5 Постанови № 1294 передбачено право керівників державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати надбавку військовослужбовцям підрозділів Служби безпеки, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які провадять оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність - в розмірі до 50 відсотків посадового окладу.

Пунктом 2.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" від 31 грудня 2007 року № 499 (далі по тексту - Інструкція № 499) врегульовано, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які провадять оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність, установлюється надбавка в розмірі до 50 відсотків посадового окладу. Розмір надбавок установлюється індивідуально особам середнього, старшого і вищого начальницького складу керівниками органів, підрозділів, закладів та установ органів внутрішніх справ на підставі мотивованого подання керівника структурних підрозділів та оголошується наказом. У разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, зниження результатів оперативно-службової діяльності розмір установлених раніше надбавок за поданням керівництва органу може бути зменшено або взагалі скасовано, про що оголошується наказом. Виплата цієї надбавки проводиться з дня, указаного в наказі про особовий склад, але не раніше дня призначення на відповідну посаду або дня вступу в тимчасове виконання посадових обов'язків.

Отже, встановлення надбавки за оперативно-службову діяльність, а також її розміру, є правом керівника державного органу.

Судом встановлено та не спростовано позивачем, що накази про встановлення позивачу надбавки за оперативно-службову діяльність упродовж періоду з 01 січня 2013 по 31 березня 2015 року керівником ОВС не виносились.

За викладених обставин, невстановлення та невиплата позивачу надбавки за оперативно-службову діяльність не є порушенням вимог Постанови № 1294 та Інструкції № 499, оскільки встановлення вказаного виду додаткового грошового забезпечення віднесено на розсуд начальника УМВС України в Полтавській області.

Підпунктом 8 пункту 6 Постанови № 1294 передбачено виплату надбавки за виконання функцій державного експерта з питань таємниць та надбавку за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірах та порядку, визначених законодавством.

Такий порядок визначався Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" від 31 грудня 2007 року № 499 (далі по тексту - Інструкція № 499).

Пунктом 2.9.4 та 2.9.5 Інструкції № 499 передбачено, що надбавка за службу в умовах режимних обмежень установлюється особам рядового і начальницького складу за займаною посадою наказом про особовий склад на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів, погоджених з режимно-секретним підрозділом. У рапорті зазначаються: дата оформлення допуску особи рядового чи начальницького складу до державної таємниці, форма допуску, ступінь секретності відомостей, що становлять державну таємницю, з якими за функціональними обов'язками за посадою постійно працює особа рядового чи начальницького складу, номер номенклатури посад, що підлягають оформленню на допуск до державної таємниці.

Відтак, надбавка за службу в умовах режимних обмежень встановлюється наказом на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів, погоджених з режимно-секретним підрозділом.

Зважаючи на те, що упродовж періоду з 01 січня 2013 року по 31 березня 2015 року накази щодо встановлення ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень не виносились, суд погоджується з доводами відповідача про те, що сам по собі факт надання особі допуску до державної таємниці не є достатньою підставою для констатації факту проходження такою особою служби в умовах режимних обмежень; для набуття права на встановлення вказаної надбавки особа рядового чи начальницького складу мала постійно (систематично) працювати з таємними документами, після чого її керівнику належало подати мотивований рапорт про встановлення надбавки, попередньо погоджений з режимно-секретним відділом.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які свідчать про систематичний характер його роботи з інформацією, що має ступінь секретної.

За результатами дослідження наявних в матеріалах документів, що підтверджують об'єм виконаної позивачем упродовж спірного періоду роботи, суд зазначає, що останні не дають змоги оцінити її якість. Як вже зазначалось судом, оцінка належності, своєчасності, повноти виконання окремим співробітником ОВС роботи належить до виключної компетенції його керівника та впливає на встановлення/невстановлення, а також розмір окремо взятої надбавки.

Відтак, за своєю правовою природою повноваження відповідача щодо встановлення позивачу спірних надбавок є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією керівника державного органу.

Слід зауважити, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право керівника органа ОВС щодо встановлення низки додаткових видів додаткового грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу ОВС обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши посадових осіб ОВС дискреційними повноваженнями, законодавець надав останнім певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Враховуючи вищевикладене, надання судом оцінки рішенням наділеного дискреційними повноваженнями керівника ОВС щодо невстановлення або встановлення в певному розмірі додаткових видів грошового забезпечення є формою втручання в дискреційні повноваження посадової особи ОВС, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Суд також зважає на те, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи судом обставини щодо порушення відповідачами прав, свобод та інтересів позивача не підтвердились, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження доводів на обґрунтування позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами довів суду обґрунтованість та правомірність призначення та виплати ОСОБА_1 надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, а також надав суду докази, з яких випливає відсутність у відповідача обов'язку щодо встановлення, нарахування та виплати позивачу надбавки за службу в умовах режимних обмежень та за оперативно-розшукову діяльність.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 37500, рнокпп НОМЕР_1) до ОСОБА_3 комісії Управління МВС України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), ОСОБА_3 комісії Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області (вул. Монастирська, 4, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_4