Справа № 824/799/18-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/799/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 5 (п'яти) процентів, внаслідок отриманого захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року за вислугою років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з урахуванням 5 (п'яти) процентів, внаслідок отриманого захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, в розмірі - 67% відповідних сум грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що позивач був звільнений із служби в органах внутрішніх справ України 19.07.2011 р. через хворобу та являється пенсіонером Міністерства Внутрішніх Справ України. Крім того, позивач зазначив, що перебуває на пенсійному обліку у Пенсійному Фонді України та отримує щомісячну пенсію за вислугу років в порядку та на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з розрахунку 62 відсотки відповідних сум грошового забезпечення. Стверджує, що з 01.01.2016 р. у нього виникло законне право на включення до розрахунку пенсії 5 %, внаслідок отриманого захворювання, пов'язаного з проходження служби в міліції, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Проте, відповідач безпідставно відмовив у включенні вказаного відсотку до грошового забезпечення посилаючись на те, що позивач звільнений через хворобу у запас, а не зі служби в поліції, а тому правових підстав для збільшення основного розміру пенсії на 5 % не має.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив, в якому у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що пенсія позивачу призначена та виплачується у розмірі, встановленому чинним законодавством і підстави для її перерахунку відсутні.

Ухвалою суду від 27.08.2018 р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття судового рішення і приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про хворобу N 193 від 15.07.2008 р., виданого військо - лікарською комісією УМВС України в Чернівецькій області позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а. с. 16).

Відповідно до витягу з наказу УМВС України в Чернівецькій області від 19.07.2011 р. №127 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. "б" ст. 64 у запас (через хворобу) з вислугою років у календарному обчисленні 16 роки 09 місяців 26 днів, у пільговому обчислені 24 роки 05 місяців 27 днів. (а. с. 15).

Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААЄ № 929559 (а. с. 14).

Відповідно до протоколу за пенсійною справою № від 08.09.2011 р. ОСОБА_1 призначено пенсію в розмірі 62% грошового забезпечення за вислугу 24 роки. (а.с. 21).

27.03.2018 р. позивачу проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016 р., де визначено основний розмір пенсії 62% грошового забезпечення за вислугу 24 роки. (а.с. 19).

31.07.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії з 01.01.2016 року з врахуванням "додаткових 5 % до пенсії пенсіонерам по хворобі". (а. с. 17).

10.08.2018 року відповідач відмовив у перерахунку пенсії відповідно до п "а"ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв'язку тим, що позивач звільнений по статті 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас, а не зі служби в поліції. (а.с. 18).

Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають у протиправній відмові щодо включення до розрахунку пенсії позивача 5 %, внаслідок отриманого захворювання, пов'язаного з проходження служби в міліції.

Спірні правовідносини врегульовані: Конституцією України; Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної, зокрема, у його рішеннях від 6 липня 1999 р. N 8 рп-99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 р. N 5рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 р. N 8рп/2005 у справі N 1-21/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання суддів, працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно з вимогами ст. 13 Закону N 2262-XII(в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу 20.07.2011 р.), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

02 липня 2015 р. Верховна Рада України прийняла Закон України "Про Національну поліцію" N 580-VIII, який згідно п. 1 його розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування. Закон України "Про Національну поліцію" був опублікований 6 серпня 2015 р. в газеті "Голос України" (N 141-142), тому датою набрання ним чинності та одночасно датою втрати чинності Законом України "Про міліцію" є 7 листопада 2015 року.

Як убачається з п. 15 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Відповідно до вимог п. а) ст. 13 Закону N 2262-XII(в редакції, що діє на час спірних правовідносин), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах, зокрема особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з вимогами ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема:

1) у зв'язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Як свідчить аналіз норм чинного законодавства, право на призначення пенсії за вислугу 24 роки 05 місяців 27 днів у розмірі 67 % відповідних сум грошового забезпечення має особа, яка звільнена за станом здоров'я відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

Водночас, відмовляючи у перерахунку пенсії, відповідач зазначив, що оскільки позивач звільнений через хворобу у запас, а не зі служби в поліції, він не має права на вказану доплату.

Проте, суд не погоджується з вказаною позицією пенсійного органу, оскільки вказаним Законом чітко передбачені окремі підстави звільнення поліцейських. Зокрема, Законом України "Про Національну поліцію" передбачено звільнення за станом здоров'я, тому позиція відповідача щодо незастосування вказаної норми до позивача є хибним тлумаченням норм чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що після набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" підзаконних нормативно-правових актів, які б регулювали порядок проходження служби в Національній поліції України, порядок проведення лікарської та військово-лікарської експертиз, повноваження відповідних комісій, вимоги до прийнятих ними документів прийнято не було.

Між тим, до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", діяв Закон України "Про міліцію", яким були врегульовані правовідносини щодо пенсійного забезпечення працівників міліції, які за своїм змістом є аналогічними тим, що викладені в Законі України "Про Національну поліцію".

Окрім цього, питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ були врегульовані також Положенням про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України (далі - Положення N 85) та Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України (далі - Порядок N 85), затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 лютого 2001 р. N 85.

Згідно з вимогами п. п. 1.63.5. п.у 1.63. Порядку N 85 встановлено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, зокрема, з формулюванням: "Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час".

Відповідно до вимог п. п. 1.117. 1 п. 1.117 Порядку N 85 свідоцтво про хворобу у мирний час складається на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Таким чином, суд звертає увагу, що юридично визначальним у даних правовідносинах є також факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність позивача до проходження служби, що було установлено у прямо передбачений спосіб, відповідно до діючого підзаконного нормативного акту - Порядку N 85, та зафіксовано у відповідному документі - свідоцтві про хворобу N 193 від 15.07.2008 р., хоча формулювання "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час" і містить неточності із формулюванням, викладеним у п. 2 ч. 1ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію"- "непридатність до служби в поліції". Однак, наявність такої розбіжності жодним чином не змінює суті, яка закладена в нормі нормативно правових актів, самого факту непридатності позивача до подальшої служби через хворобу.

А тому, оскільки вислуга позивача складає 24 роки 05 місяців 27 днів, то до основного розміру пенсії за станом здоров'я у 55 % необхідно додати 12 % за 4 роки вислуги понад 20 років. З огляду на вказане суд дійшов висновку, що розмір пенсії позивача повинен складати 67 % (55 % + 12 %).

Однак, як встановлено судом, позивачу пенсія була призначена та перерахована з 01.01.2016 р. з розрахунку 62% грошового забезпечення без врахування додаткових 5% внаслідок отриманого захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх у повному обсязі.

Крім того, в позовній заяві позивач звернувся до суду з клопотанням про встановлення судового контролю за виконання рішення суду шляхом зобов'язання відповідача подати в установлений судом термін з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду, з вказаних підстав суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Однак, суд зауважує, що застосування судового контролю за виконанням рішення суду є правом суду і застосовується, у випадку наявності загрози невиконання відповідачем рішення у справі, наразі такої загрози немає. Разом із тим, судовий контроль може бути здійснений судом до моменту виконання рішення суду.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено суду правомірність відмови позивачу щодо включення до розрахунку пенсії 5 %, внаслідок отриманого захворювання, пов'язаного з проходження служби в міліції.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 5 (п'яти) процентів, внаслідок отриманого захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року за вислугою років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з урахуванням 5 (п'яти) процентів, внаслідок отриманого захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, в розмірі - 67% відповідних сум грошового забезпечення.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн згідно платіжної квитанції №60 від 22.08.2018 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 (вул. Кармелюка, 116/4, м. Чернівці, 58022, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58022, м. Чернівці, вул. Оренбурзька, 7А, ).

Суддя Т.М. Брезіна