Справа № 0440/6506/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2018 року Справа № 0440/6506/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняУсенко Д.Ю.
позивача представника позивача представника відповідача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
28.08.2018 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Новокадацького районного відділу м. Дніпрі Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України та зобов'язати начальника УДМСУ в Дніпропетровській області видати їй паспорт громадянина України із прізвищем «ОСОБА_11».
Позовні вимоги мотивовані тим, що Новокадацьким районним відділом м. Дніпрі Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області протиправно відмовлено у видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України, оскільки мати позивача ОСОБА_7 є громадянкою України, а відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. До того ж, свою належність до громадянства України позивач підтверджує свідоцтвом про її народження та паспортом громадянина України, в яких зазначено, що вона є громадянкою України. Відмову у видачі паспорту вважає незаконною, безпідставною та такою, що порушує права позивача як громадянина України, що стало підставою для звернення ОСОБА_3 до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 20.09.2018 року о 09:40 год
20.09.2018 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з підстав того, що відповідно вимог ст. 3 Закону України «Про громадянство» паспорт громадянина України ОСОБА_8 не підтверджує її належність до громадянства України. Відповідач також зазначає, що у позивача відсутня прописка на 1991 рік та документи, які б підтверджували факт проживання на момент проголошення незалежності на території України.
У відзиві відповідач зазначає, що під час проведення ідентифікації особи і її тотожності з Формою №1, було встановлено, що ОСОБА_7 вперше отримала паспорт громадянина України зразка 1994 року 25 жовтня 2002 року на підставі паспорту зразка колишнього СРСР 1974 року серії НОМЕР_4 року, виданого ОВД г. Сьрехсевий.
У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов, посилаюсь на обставини, викладені у позовній заяві. Представники відповідача проти позову заперечували, посилаюсь на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_3, народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Стрєжевой Томської області Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 03.11.2004 року серії НОМЕР_1
ОСОБА_9, мати позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1, має паспорт громадянина України серія НОМЕР_2, виданий Ленінським ВР ДМУ УМВС України у липні 2009 року.
04.09.2009 року позивач отримала паспорт громадянина України, серія НОМЕР_3 виданий Ленінським ВР ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області, копія паспорту міститься в матеріалах справи.
27.06.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11, в результаті чого прізвище дружини змінено на ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 27.06.2009 року.
24.10.2017 року вищезазначений шлюб розірвано за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2017 року. ОСОБА_3 після розірвання шлюбу прізвище змінено на дошлюбне «ОСОБА_11».
03.04.2018 року Позивач звернулась до Новокадацького РВ у м. Дніпрі ГУДМС України в Дніпропетровській області для отримання паспорта громадянина України та зміни на дівоче прізвище - ОСОБА_11 у формі ID картки.
Відповідно до висновку службової перевірки щодо факту належності до громадянства України та підстав документування паспортом Громадянина України від 25.04.2018 року Новокадацьким РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зазначено, що так як механізм щодо визнання недійсним паспортів громадянина України зразка 1994 року на законодавчому рівні не врегульований, запропоновано прийняти рішення про відмову у документуванні ОСОБА_3 паспортом громадянина України на підставі п.п.3 п. 100 Порядку оформлення та видачі паспорта громадянина України від 13.04.2012 року № 320.
Листом від 27.04.2018 року № 1216/3211 Новокадацького РВ у м. Дніпрі ГУДМС України в Дніпропетровській області позивач отримала відмову в оформленні паспорта громадянина України у формі ID картки з підстав того, що при проведенні перевірок для підтвердження належності до громадянства України було виявлено, що станом на 24.08.1991 року (13.11.1991) рік перевіряєма особа та її мати перебували за межами території України.
Не погодившись з прийнятим рішенням від 27.04.2018 року № 1216/3211, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про громадянство України», Постановою Кабінету Міністрів «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України». Зазначені актами визначають правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.
Належність до громадянства України зазначена ст. 3 Закону України «Про громадянство України», відповідно якої громадянами України є:1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.
Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.
Відповідно до п.1 ст.5 цього Закону документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Аналогічні правові норми закріплені в Постанові Кабінету Міністрів «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 року № 302.
Згідно п. 21. у разі виникнення обставин (подій), у зв'язку з якими паспорт підлягає обміну (крім закінчення строку дії паспорта), документи для його обміну подаються протягом одного місяця з дати настання таких обставин (подій).
Відповідно до п. 69 Положення заявник подає для обміну паспорта такі документи:
1) паспорт, що підлягає обміну;
2) документи, що підтверджують обставини, у зв'язку з якими паспорт підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 4 і 6 пункту 6 цього Порядку);
3) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб);
4) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);
5) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи;
6) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати;
7) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів):
про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка (крім випадків, коли здійснюється обмін паспорта зразка 1994 року);
про народження дітей - свідоцтва про народження дітей;
про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;
про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;
довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття;
8) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв'язку з тривалим розладом здоров'я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров'я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби). Фотокартка повинна відповідати вимогам рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (IКAO) Doc 9303.
Відповідно до п.82. Положення за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі паспорта зразка 1994 року, перевірки факту належності до громадянства України особи, яка набула громадянство України відповідно до статті 6 Закону України «Про громадянство України», працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС, та приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні.
Якщо за результатами проведення процедури встановлення особи її не було встановлено, приймається рішення про відмову в оформленні паспорта особі, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, із зазначенням підстав відмови.
Згідно із ст. 6 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 зазначеного вище Закону особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.
Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.
У пункті 4 частини першої ст. 24 зазначеного Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону.
Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» суспільні відносини, пов'язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, переоформленням, продовженням строку дії, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
У п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону визначено, що паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон є одними із документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, оформлення якого передбачається цим Законом із застосуванням Єдиного державного демографічного реєстру.
Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі - Порядок №302).
За приписами п. 45 Порядку № 302 паспорт вважається недійсним у разі: 1) коли він підлягає обміну у зв'язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для подальшого використання; 4) припинення особою громадянства України; 5) коли він заявлений як втрачений або викрадений; 6) смерті особи, якій було видано паспорт; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.
Відповідно до п.16 Постанови Верховної ради України від 26.06.1992 року №2503-XII «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», у разі зміни прізвища здійснюється обмін паспорта.
Системний аналіз наведених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для видачі паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон є набуття особою громадянства України у порядку, визначеному чинним законодавством, а документами, що підтверджують громадянство України або факт його набуття є ,зокрема, паспорт громадянина України.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з наступного.
ОСОБА_3 для оформлення паспорта громадянина України у формі ID картки до міграційної служби були подані усі необхідні документи передбачені Порядком № 302.
В матеріалах справи міститься документи, що підтверджують факт видачі позивачу паспорта зразка 1994 року, а також факт належності її до громадянства України відповідно до статті 6 Закону України «Про громадянство України», зокрема, копія паспорту громадянина України ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 та копія паспорту громадянина України її матері ОСОБА_7 серії НОМЕР_2.
Таким, чином твердження відповідача про те, що в міграційній службі були відсутні данні про факт належності до громадянства України громадянки ОСОБА_3 спростовані матеріалами справи.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відмова міграційної служби у видачі паспорту ОСОБА_3 з цієї підстави є необґрунтованою.
Крім того, суд звертає увагу, що у висновку службової перевірки від 25.04.2018 року запропоновано прийняти рішення про відмову у документуванні ОСОБА_3 паспортом громадянина України на підставі п.п.3 п. 100 Порядку оформлення та видачі паспорта громадянина України від 13.04.2012 року № 320.
Водночас, як зазначено і в самому висновку, Порядок від 13.04.2012 року № 320 втратив чинність 17.04.2018 року, а отже рішення, прийняті на підставі вказаного порядку після 17.04.2018 року, є неправомірними.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання відмову у видачі паспорта громадянина України протиправною підлягають задоволенню.
Щодо вимоги зобов'язати начальника УДМСУ в Дніпропетровській області видати їй паспорт громадянина України із прізвищем «ОСОБА_11» суд зазначає, що відповідно до дискреційних повноважень міграційної служби питання прийняття відповідного рішення віднесено саме до повноважень відповідача, тому суд дійшов висновку зобов'язати відповідача повторно розглянути питання щодо обміну паспорта ОСОБА_3 з урахуванням висновків суду у цій справі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ОСОБА_3 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду на суму 704,80 грн., що документально підтверджується квитанцією номер 16922775 від 17.07.2018 року.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 704,80 грн. підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - задовольнити.
Визнати протиправною відмову Новокодацького районного відділу в м. Дніпрі Державної міграційної служби України Головного управління в Дніпропетровській області щодо видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України.
Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо обміну паспорта ОСОБА_3 з урахуванням висновків суду у цій справі.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст рішення суду складений 26 вересня 2018 року.
Суддя В.В. Горбалінський