Справа № 819/1586/16
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1586/16

04 жовтня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Кухар О.Л.;

представника позивача: ОСОБА_1;

представника відповідача: ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення №177822-13 від 30.06.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що автомобіль марки Audi моделі Q7, 2014 року випуску, який належить на праві власності позивачу, не є об'єктом оподаткування транспортним податком в розумінні п. п. 267.2.1. п. 267.2. ст. 267 Податкового кодексу України, оскільки середньоринкова вартість автомобіля позивача, за його підрахунками, не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Також зазначив, що під час внесення змін до законодавчих положень, які регулюють порядок нарахування та сплати транспортного податку, не було дотримано принципу стабільності, що унеможливлює застосування таких норм законодавства до спірних правовідносин. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення з цих підстав є підстав є протиправним і підлягає скасуванню.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року позов задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Тернопільській області №177822-13 від 30.06.2016 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі №876/2965/17 апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області залишено без задоволення, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі №819/1586/16 за позовом ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області задоволено частково. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі №876/2965/17 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Підставою для скасування було те, що відповідачем не виконано свій обовязок щодо надання належних доказів в підтвердження наявності підстав для визначення податкового зобовязання, а судом не витребувано ані у відповідача, ані у Мінекономрозвитку інформацію, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року дану адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 30 липня 2018 року о 10:30 год.

19 липня 2018 року представник позивача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що відповідно до розрахунку вартості транспортного засобу, який містився на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (та долучений до відзиву (а.с.129)), автомобіль Audi Q7, зареєстрований в органах Державтоінспекції 13.11.2014 року на ОСОБА_3 з обємом двигуна 2967 куб.см, рік випуску 2014 є обєктом оподаткування в силу ст.267 Податкового кодексу України. Так, згідно п.267.4 ст.267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн. Тому, на переконання відповідача, на позивача правомірно покладено обовязок сплатити податкове зобовязання із транспортного податку у розмірі 25000 грн.

Ухвалою суду від 30 липня 2018 року в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату суд перейшов до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 10 вересня 2018 року.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату підготовче судове засідання відкладене до 20 вересня 2018 року о 10:00 год. за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 20 вересня 2018 року в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату підготовче судове засідання відкладене до 01 жовтня 2018 року о 11:з0 год. у звязку із неприбуттям представника відповідача.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату підготовче судове засідання відкладене до 04 жовтня 2018 року о 09:30 год. за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2018 року підготовче засідання закрито та розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з мотивів наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні з мотивів наведених у запереченні та позов та відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

28 жовтня 2014 позивачем придбано у TOB ОСОБА_4 Центр автомобіль марки Audi модель Q7, 2014 року випуску, з об'ємом двигуна 2967 кубічних сантиметрів, дизель, за ціною 945712,00 грн. Державна реєстрація транспортного засобу відбулась 13 листопада 2014 року.

30 червня 2016 року Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС в Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення №177822-13 від 30.06.2016 року яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн.

Позивач не погодившись з вказаним рішенням та висновками податкового органу щодо необхідності сплати ним транспортного податку, звернувся з позовом до суду.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) було введено транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України у редакції, що діяла у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Приписами пунктів 267.3 та 267.4 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

З аналізу вказаних положень Податкового кодексу України, вбачається, що для визначення платнику податків грошового зобов'язання із транспортного податку на рівні 25 000 грн., контролюючому органу необхідно встановити, що транспортний засіб (легковий автомобіль) такого платника податків відповідає критеріям об'єкта оподаткування, а саме:

- з року випуску автомобілю минуло не більше п'яти років (включно);

- середньоринкова вартість автомобілю становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

При цьому, вартість автомобілю має бути визначена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, що розміщується на його офіційному веб-сайті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі за текстом - Методика), якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком та зазначено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Отже, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн. (750 розмірів мінімальної заробітної плати) та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Відтак, для визначення об'єкта оподаткування транспортним податком в розпорядженні органу Державної фіскальної служби має бути інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу.

Суд зазначає, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення має бути отримана від Мінекономрозвитку податковим органом інформація про автомобіль, однак дана інформація відсутня в матеріалах справи.

Поряд з цим, відповідач звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про надання інформації щодо середньоринкової вартості легкового автомобіля позивача лише 13.09.2018 року листом №7756/10/19-00-10-02-13/18619.

Судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення рішення приймалося відповідно до розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу позивача, який міститься на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

Суд зазначає, що розрахунок середньоринкової вартості транспортного засобу позивача, самостійно здійснений податковим органом на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, не може бути належним та достатнім доказом правомірності нарахування позивачу суми грошового зобовязання зі сплати транспортного податку, так, як здійснений поза межами повноважень відповідача.

Аналогічна позиція була висловлена колегією суддів Верховного Суду в постановах від 13.06.2018 №810/2454/16, від 10.05.2018 №822/1809/16.

При цьому, суд також наголошує, що згідно з приписами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Таким чином, з урахуванням наявних у справі доказів, практики Європейського Суду з прав людини, суд дійшов висновку про протиправність визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку на 2016 рік. А тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення слід скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Тернопільській області №177822-13 від 30.06.2016 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Тернопільській області (вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, ) на користь ОСОБА_3 (пр.С.Бандери, 35а/12, м.Тернопіль, РНОКПП НОМЕР_1) 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.