Справа № 639/3323/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 639/3323/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Тацій Л.В.

суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.07.2018, суддя Труханович В.В., м. Харків, повний текст складено 06.07.18 та додаткове рішення від 13.07.2018 року, повний текст складено 13.07.2018 року по справі № 639/3323/18

за позовом ОСОБА_1

до Командира роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Федотова Валерія Валерійовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справ про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із адміністративним позовом до Командира роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Федотова Валерія Валерійовича, в якому просив:

визнати незаконними дії командира роти № 6 батальйону № 1 УПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Федотова Валерія Валерійовича щодо винесення постанови серії ЕАА № 404774 від 17.05.2018 р. відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення; скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 404774 від 17.05.2018 року складеної командиром роти № 6 батальйону № 1 УПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Федотовим Валерієм Валерійовичем; закрити провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425, 00 гривень на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.07.2018 року по справі № 537/3814/18 позов задоволено; додатковим рішенням від 13.07.2018 року по справі № 537/3814/18 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 625, 00 грн.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, просить рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

В судове засідання сторони та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Від позивача до суду надійшло клопотання, відповідно до якого він просить відкласти розгляд справи у зв'язку з перебуванням представника у відпустці в період з 08.10.2018 року по 22.10.2018 року.

Колегія суддів, враховуючи скорочені строки розгляду справи даної категорії, передбачені ст. 286 КАС України, приходить до висновку про необґрунтованість підстав заявленого клопотання про відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи без участі сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 404774 від 17.05.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач, не погодившись із постановою, оскаржив її до суду, вказуючи на те, що він, не здійснював проїзд з порушенням п.п. 5.16 ПДР України. Зазначив, що інспектором жодних доказів порушення позивачем ПДР України не було надано. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права, а тому підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення здійснено не на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП застосована протиправно, оскільки відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження правомірності прийнятого рішення.

Стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1 625, 00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що такі витрати є підтвердженими належними доказами.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи судом встановлено, що спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена з підстав висновків інспектора про порушення позивачем п. 11.8. п. 11 ПДР - порушення розташування ТЗ на проїзній частині та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У постанові, складеній відповідачем, інспектором відображено, що 17.05.2018 року о 12.34 год. позивач, керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ GLE 450 AMG 4 МАТІС, у м. Харків по Нетеченській набережній, 50, при наявності дорожнього знаку «Напрямок руху по смугах», виїхав на трамвайні колії попутного напрямку, чим порушив п. 11.8. п. 11 ПДР - порушення розташування ТЗ на проїзній частині, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП. (а.с. 6)

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Відповідно до п. 11.8 постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 «Про Правила дорожнього руху», по трамвайній колії попутного напрямку, розташованій на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, дозволяється рух за умови, що це не заборонено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою, а також під час випередження, об'їзду, коли ширина проїзної частини недостатня для виконання об'їзду, без виїзду на трамвайну колію.

На перехресті дозволяється виїжджати на трамвайну колію попутного напрямку в тих самих випадках, але за умови відсутності перед перехрестям дорожніх знаків 5.16-5.19.

Поворот ліворуч або розворот повинні виконуватися з трамвайної колії попутного напрямку, розташованої на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, якщо інший порядок руху не передбачено дорожніми знаками 5.16, 5.18 або розміткою 1.18.

В усіх випадках не повинно створюватися перешкод для руху трамвая.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що постанова серії ЕАА № 404774 від 17.05.2018 р. містить запис про те, що відеозапис здійснено на нагрудну відеокамеру, без зазначення її даних та номеру.

З метою повного, об'єктивного та всебічного розгляду справи, адвокатом позивача до Управління патрульної поліції в Харківській області було направлено адвокатський запит № 72 від 19 червня 2018 року. У даному адвокатському запиті, адвокат позивача просила надати наступну інформацію:

1. Надати копію відеозапису ХА 02283, який вказаний в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 404774 від 17.05.2018.

2. Надати копію лог-файлу відеозапису ХА 02283 до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 404774 від 17.05.2018. (а.с. 26, 27)

Листом від 25.06.2018 № 270аз/41/14/03-2018 на № 72 від 19.06.2018 адвоката позивача було повідомлено про те, що УПП в Харківській області було отримано адвокатський запит № 72 від 19.06.2018. На виконання даного запиту, надано запитувані відеозаписи та LOG-файли на електронному та паперових носіях. (а.с. 29)

Проте, відповідач не надав суду запис фіксації події правопорушення, а із наданих копій LOG -файлів, які містяться на паперових носіях судом встановлено, що номер технічного засобу, яким здійснено відеозапис не збігається з номером технічного засобу, який зазначений у постанові про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 404774 від 17.05.2018 року та, що з копії наданих LOG-файлів до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 404774 від 17.05.2018 року, вбачається, що в ці проміжки часу, нагрудні відеокамери інспектора не працювали. (а.с. 30)

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 404774 від 17.05.2018 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Вказане відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, в тому числі і відеозапису події.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено.

Щодо додаткового рішення та доводів апеляційної скарги з приводу розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням суду від 06.07.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Позивач, 10 липня 2018 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі № 639/3323/18, в який просив суд вирішити питання про стягнення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що згідно Додаткової угоди № 1 до Договору № 31НП про надання правової допомоги від 20.06.2018 року, укладеної 06 липня 2018 року та Акту виконаних робіт № 2 до Договору № 31 НП про надання правової допомоги від 20.06.2018 року, підписаного сторонами договору 09 липня 2018 року, позивачем додатково понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 1 625, 00 грн. (а.с. 52, 53)

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У зв'язку з вищевикладеним, суд першої інстанції правомірно вирішив питання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 625, 00 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення є обґрунтованими, прийняті на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення і додаткове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 308, 310, п. 1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.07.2018 та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова 13.07.2018 року по справі № 639/3323/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає згідно вимог ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді З.Г. Подобайло А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 11.10.2018.