Справа № 1440/2041/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 р. № 1440/2041/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1,54034
до відповідача:Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправною бездіяльності; зобовязання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації (надалі Департамент або відповідач), що полягає у ненаданні ОСОБА_2 путівки для тимчасового влаштування її до Миколаївського геріатричного пансіонату;

зобовязати Департамент безкоштовно надати ОСОБА_2 путівку для тимчасового влаштування (строком на 6 місяців) її до Миколаївського геріатричного пансіонату.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що вона є опікуном своєї матері ОСОБА_2, яка потребує постійного стороннього нагляду та догляду. В той же час, стан здоровя позивача вимагає оперативного лікування. З метою тимчасового влаштування матері до геріатричного пансіонату, позивач звернулася до відповідача, проте останній, в порушення «Типового положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, геріатричний пансіонат, пансіонат для ветеранів війни і праці» (надалі Положення), затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2001 № 549, не надав відповідну путівку.

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 32-33) Департамент зазначив, що, відповідно до наданих позивачем документів, її мати може перебувати у психоневрологічному пансіонаті. Відсутність у Миколаївському геріатричному пансіонаті відділення для тимчасового або постійного проживання/перебування осіб із стійкими інтелектуальними та/або психічними порушеннями, за твердженнями відповідача, унеможливлює задоволення заяви позивача.

В судовому засіданні позивач і її представник вимоги адміністративного позову підтримали, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.11.2017 (арк. спр. 7), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) було визнано недієздатною, її опікуном було призначено ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Рішенням від 08.06.2018 № 524 (арк. спр. 16) ОСОБА_1 було надано дозвіл на поміщення недієздатної ОСОБА_2 до Миколаївського геріатричного пансіонату. Контроль за виконанням рішення було покладено на директора департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради.

ОСОБА_1 звернулася до директора департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради з приводу тимчасового поміщення її матері до геріатричного пансіонату (арк. спр. 18).

Крім того, виходячи з інформації, що міститься у листі відповідача від 03.07.2018 (арк. спр. 6), ОСОБА_1 22.06.2018 звернулася на «гарячу лінію» голови облдержадміністрації.

В подальшому ОСОБА_1 зверталася до Миколаївської обласної державної адміністрації (13.07.2018, арк. спр. 19) та до Департаменту (18.07.2018, арк. спр. 20).

Відповідач заяву позивача не задовольнив з підстав, що вказані зокрема у листі від 03.07.2018 (арк. спр. 6). Так, Департамент зазначив: «… відповідно до індивідуальної програми реабілітації № 991 від 22.06.2018 року, довідки до акту огляду МСЕК № 545780 від 22.06.2018 року, довідки для направлення особи з інвалідністю в будинок-інтернат, ОСОБА_2 може перебувати в психоневрологічному інтернаті та потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Згідно з медичною карткою від 24.01.2018 року та постановою ЛКК диспансерного відділення Миколаївської обласної психоневрологічної лікарні від 10.04.2018 року, ОСОБА_2 може знаходитись в будинку-інтернаті загального типу. У звязку з невідповідністю документів МСЕК та ЛКК, міський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) не має змоги сприяти в подальшому оформленні ОСОБА_2 до будинку-інтернату. Для оформлення ОСОБА_2 до будинку-інтернату необхідно привести у відповідність довідку до акту огляду МСЕК № 545780 від 22.06.2018 року, довідку для направлення особи з інвалідністю в будинок-інтернат, медичну карту та постанову ЛКК. Щодо влаштування до геріатричного пансіонату ОСОБА_2, радимо Вам звернутися до Миколаївського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) …».

Відповідно до листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10.08.2018 (арк. спр. 17), документи, що їх надала позивач 04.07.2018 з метою «… оформлення в будинок-інтернат … гр. ОСОБА_2 сформовані в особову справу і направлені до департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації 09.07.2018 для подальшого розгляду …».

Доказів того, що Департамент повідомив позивача про результати розгляду отриманих 09.07.2018 документів, матеріали справи не містять.

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд зобовязав відповідача надати письмові пояснення з приводу викладеного ним у листі від 03.07.2018, проте Департамент ухвалу суду не виконав.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до пункту 3.1 Положення, до будинку-інтернату приймаються на державне утримання особи похилого віку, які досягли пенсійного віку, та інваліди першої і другої групи, старші за 18 років, які за станом здоровя потребують стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги, яким згідно з медичним висновком не протипоказане перебування у буднику-інтернаті та які не мають працездатних родичів, зобовязаних утримувати їх за законом.

Згідно з пунктом 3.7 Положення, громадяни похилого віку та інваліди, ветерани війни і праці за наявності вільних місць у буднику-інтернаті можуть прийматися до будинку-інтернату на тимчасове проживання терміном від 1 до 6 місяців як на загальних підставах, так і на платній основі.

Приймання до будинку-інтернату здійснюється за путівкою відповідно Міністерства праці та соціального захисту Автономної Республіки Крим, головних управлінь праці та соціального захисту населення обласних держадміністрацій, Головного управління соціального захисту населення Київської міської держадміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської держадміністрації, виданої на підставі зокрема медичної картки про стан здоровя з висновком про необхідність стороннього догляду, довідки медико-соціальної експертної комісії про групу інвалідності особи, що приймається до будинку-інтернату (пункт 3.8 Положення).

В медичній карті від 24.01.2018 (арк. спр. 9) вказано, що ОСОБА_2 може перебувати в будинку-інтернаті; в медичній карті від 25.02.2018 (арк. спр. 8) вказано, що ОСОБА_2 потребує влаштування в геріатричний будинок-інтернат; у трьох постановах ЛКК диспансерного відділення Миколаївської обласної психоневрологічної лікарні (арк. спр. 10-12) вказано, що ОСОБА_2 може перебувати в геріатричному пансіонаті; в індивідуальній програмі реабілітації інваліда від 22.06.2018 № 991 (арк. спр. 14-15) та у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 22.06.2018 № 545780 (арк. спр. 42) не зазначено, що інваліду першої групи ОСОБА_2 протипоказане перебування у будинку-інтернаті. Висновок в двох останніх документах про те, що ОСОБА_2 може перебувати в психоневрологічному інтернаті, не є висновком, що, відповідно до Положення, є перешкодою для влаштування її до Миколаївського геріатричного пансіонату. За таких обставин Департамент був зобовязаний задовольнити заяву позивача.

На підставі викладеного суд встановив, що відповідач допустив протиправну бездіяльність.

Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Оскільки відповідач, крім неузгодженості в документах, не навів інших підстав, за яких ОСОБА_2 не може бути влаштована до Миколаївського геріатричного пансіонату, суд дійшов висновку про зобовязання Департаменту видати відповідну путівку.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 241-243, 246, 250, 255, 262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54034, РНОКПП НОМЕР_1) до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації (вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 03194683) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, що полягає у ненаданні путівки для тимчасового проживання ОСОБА_2 у Миколаївському геріатричному пансіонаті.

3. Зобовязати Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 путівку для проживання в Миколаївському геріатричному пансіонаті на загальних підставах (на безоплатній основі) строком на 6 місяців ОСОБА_2.

4. Зобовязати Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації подати у десятиденний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про його виконання.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна