Справа № 462/4030/18
Суддя: Палюх Н. М.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/4030/18
Провадження № 2-а/462/159/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

за участю секретаря Колобич О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Старшого інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03 липня 2018р. звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання дій старшого інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП ОСОБА_2 щодо винесення постанови серії ЕАА №455309 від 23.06.2018р. про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі неправомірними, скасування вказаної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та закриття провадження. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.06.2018р. старшим інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАА №455309, згідно якої його визнано винним за ч.1 ст.126 КУпАП та оштрафовано на 425 грн., так як він о 21.06 год. 23.06.2018р. на 10 км+300м автодороги Західний обхід м.Львова, керуючи автомобілем «Opel Meriva» н.з.RP 77564, не предявив для перевірки посвідчення водія та під час руху транспортного засобу користувався засобом звязку, тримаючи його у руці, чим порушив п.2.4. а ПДР України. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, оскільки він не порушував ПДР України. 23.06 2018р. ввечері він разом з ОСОБА_3 приїхали на автомобілі «Opel Meriva» н.з.RP 77564 на АЗС біля готелю «Галіція», що розташована на 10 км+300м автодороги Західний обхід м.Львова. Керував автомобілем не він, а ОСОБА_3, оскільки у нього загострилася травма суглоба ноги і керувати транспортним засобом він не міг. Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_3 пішов у магазин на АЗС, а він вийшов з транспортного засобу і знаходився неподалік такого. В цей час до нього підійшли працівники патрульної поліції, які попросили предявити документи на автомобіль, а також повідомили, що він під час руху автомобілем користувався мобільним телефоном. Під час розмови з працівниками поліції, він повідомляв, що транспортним засобом не керував, а де знаходяться документи на автомобіль знає ОСОБА_3, який пішов у магазин. Незважаючи на його пояснення, інспектор патрульної поліції упереджено, без повного та всебічного дослідження обставин справи виніс спірну постанову щодо нього. Крім того, інспектором Стадником І.Т. при розгляді справи не було складено протокол, не розяснено йому права, в тому числі передбачені ст.268 КУпАП, а також не було надано жодних доказів того, що він порушував ПДР України. Відтак, дії відповідача є неправомірними і такими, що порушують його законні права. З огляду на зазначене, вважає, що постанова серії ЕАА №455309 від 23.06.2018р. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 24.07.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, про що повідомлено сторони.

Позивач в судове засідання не зявився, але подав заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не зявився, але подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач старший інспектор Управління патрульної поліції 4 батальйону 4 роти у Львівській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе, розглянути справу без його участі.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено судом, відносно позивача 23.06.2018р. винесено постановупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №455309, за якою ОСОБА_1 о 21.06 год. 23.06.2018р. на 10 км+300м автодороги Західний обхід м.Львова, керуючи автомобілем «Opel Meriva» н.з.RP 77564, не предявив для перевірки посвідчення водія та під час руху транспортного засобу користувався засобом звязку тримаючи його у руці, чим порушив п.2.4. а ПДР України, чому ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн. /а.с.5/, і копію вказаної постанови йому відразу було вручено на руки.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 23.06.2018р. щодо ОСОБА_1 виніс старший інспектор батальйону 4 роти 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ОСОБА_4 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами п. 2.1 «а» ОСОБА_4 дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом.

Згідно з 2.4 «а» ОСОБА_4 дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих ОСОБА_4, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Положеннями ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ст. 222 КУпАП справи про порушення правил дорожнього руху розглядаються органами Національної поліції, до переліку яких, зокрема, відносяться правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Нормами ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, покликання позивача на неправомірні дії інспектора поліції в частині не складення протоколу про адміністративне правопорушення, суд оцінює критично.

Як вбачається із оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції, при винесенні такої не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначено мотивів відхилення доводів позивача, на які він посилається як на підставу, що не порушував правил дорожнього руху, яке стосуєтьсякеруванням транспортним засобом без посвідчення водія та користувався засобом звязку під час руху транспортного засобу.

Суд не приймає до уваги відзив представника відповідача, оскільки в такому не наведено належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, а саме керування автомобілем, без посвідчення водія та користування під час руху автомобілем засобом звязку, що стало наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Крім того, на долученому до матеріалів справи відеозаписі з нагрудних камер спостереження працівника патрульної поліції не зафіксовано факт керування автомобілем ОСОБА_1

За наведеного, суд приймає до уваги покликання позивача в позовній заяві, що він адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.ст.126 КУпАП не вчиняв.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази. На яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в ціому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або вразування кожного доказу ( групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що судом не здобуто, а представником відповідача та відповідачем не представлено належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4. а ПДР України, суд вважає за необхідне визнати дії старшого інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови серії ЕАА №455309 від 23.06.2018р. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП неправомірними та скасувати постанову, а провадження у справі по даному факту закрити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 245 КАС України і ст.ст.126, 222, 288 КУпАП, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії Старшого інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови серії ЕАА №455309 від 23.06.2018р. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП неправомірними.

Постанову серії ЕАА №455309 від 23.06.2018р. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції /м.Львів, вул.Перфецького, 19/ за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер / судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Суддя: