Справа № 813/3145/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3145/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання - Шавель М.М.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 (81132, Львівська область, Пустомитівський район, с. Малечковичі, вул. Нова,100) звернулася до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_4, у якому просить суд:

- Визнати протиправними дії головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_4 щодо винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 230/18-пз від 02.05.2018 року;

- Визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 230/18-пз від 02.05.2018 року.

Ухвалою від 03.08.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі.

У підготовчому засіданні проведено заміну відповідача - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Протокольною ухвалою від 20.09.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 02.05.2018 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_4 за результатами позапланової перевірки вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 230/18-пз згідно якого позивач на належній їй земельній ділянці у період 2015-2016 р.р. виконала будівельні роботи з будівництва двох ставків близько 30х30 м та 30х35 м і дамби, яка відгороджує дані ставки від р. Малечковичі, яка проходить поруч вказаної земельної ділянки за відсутності затвердженої проектної документації та без права на виконання будівельних робіт. Вважає, що при винесенні вказаного припису були допущені порушення норм законодавства, зокрема не враховано те, що ставок не є об`єктом будівництва, а розташований на належній позивачу земельній ділянці земляний (ґрунтовий) насип не підпадає під визначення інженерної споруди (дамби), оскільки не є будівельною системою, що утворена в результаті здійснення будівельних робіт із використанням будівельних матеріалів, відтак не є об'єктом нерухомого майна, а тому також не може вважатися обєктом будівництва. Окрім цього, позивач зазначає, що відповідачами було застосовано норми законодавства, яке не було чинним на момент ймовірного вчинення правопорушення. За таких обставин просить суд визнати протиправними дії головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_4 щодо винесення припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 230/18-пз від 02.05.2018 року, який також просить визнати протиправним та скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позов, просив позов задоволити.

Представник відповідача - Державної архітектурно-будівельної інспекції України подала відзив на позов, в якому вказано про те, що штучні водойми (ставки) та дамби відносяться до об`єктів будівництва, відповідно роботи з їх облаштування та зведення потребують затвердженої проектної документації та повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Вважають, що позивач порушила п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому відносно позивача було складено оскаржуваний припис, підстав для скасування якого представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України не вбачає.

Відповідач - головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлений, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

02.05.2018 року посадовими особами Департаменту ДАБІ у Львівській області складено акт № 230/18-ПЗ за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (а.с.11-16).

02.05.2018 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_4 за результатами позапланової перевірки вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на обєкті: «Будівництво дамби та ставків по вул. Нова в с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області» було винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 230/18-пз. (а.с.10).

Із змісту вказаного припису вбачається, що гр. ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,3205 га, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 36955009 від 29.04.2015 р., кадастровий № :02:001:1164 по вул. Нова в с. Малечковичі Пустомитівського району, Львівської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_3, на належній їй земельній ділянці у період 2015-2016 рр., виконала будівельні роботи з будівництва двох ставків близько 30х30 м та 30х35 м і дамби, яка відгороджує дані ставки від р. Малечковича, яка проходить поруч вказаної земельної ділянки. Проектно виробниче підприємство «Водпроект» у 2015 році розроблено робочий проект «Будівництво ставків на земельній ділянці гр. ОСОБА_3, наданій для ведення ОСГ на території с. Малечковичі, Солонківської с/р, Пустомитівського району, Львівської області», згідно якого площа ставків має складати 0,17 га і 0, 11 га та довжина дамби 94 м і 105 м. Вищевказані роботи з будівництва штучної водойми (ставу) розпочато без затвердженої проектної документації та без права на виконання будівельних робіт повідомлення про початок виконання будівельних робіт -(СС1), що, на думку відповідача, є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Так, у відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У свою чергу, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI).

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 3038-VI обєктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні обєкти інженерно-транспортної інфраструктури.

У відповідності до Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 550 від 21.11.2013 р.) об'єктом будівництва є кожна відокремлена будівля (виробничий корпус або цех, склад, житловий будинок тощо) або споруда (міст, тунель, платформа тощо) з усіма улаштуваннями (галереями, естакадами тощо), устаткуванням, меблями, інвентарем, підсобними та допоміжними пристроями, що належать до неї, а також, за необхідності, з інженерними мережами, які прилягають до неї.

Згідно Прядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466 (в редакції чинній станом на 2015-2016 роки) будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Виходячи із змісту вказаних норм законодавства, суд приходить до висновку про те, що ставок не є об`єктом будівництва в силу того, що такий не являється відокремленою будівлею або спорудою, відтак роботи з облаштування ставка не є будівельними, оскільки не пов`язані з будівництвом нових будівель та споруд або реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом вже існуючих об`єктів будівництва.

Безпідставним та таким, що не заслуговує на увагу суду є посилання представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України у судовому засіданні на норми Закону України «Про архітектурну діяльність», оскільки такий визначає правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності і спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів.

Суд не бере до уваги твердження представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України про те, що позивач, отримавши проектну документацію на будівництво ставків та дамби повинен був замовити проведення експертизи такої документації та отримати звіт за результатами її проведення, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не підлягають обовязковій експертизі проекти будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), в редакції чинній на 2015-2016 роки не підлягають обовязковій експертизі проекти будівництва обєктів I-III категорій складності.

При цьому суд звертає увагу на те, що нормативно-правові акти, які регулюють відносини у галузі будівництва та на які посилається представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України як на підставу своїх заперечень проти позову, взагалі не містять поняття та визначення будівництва ставка (штучних водойм).

Натомість статтею 1 Водного Кодексу України визначено, що ставком є штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів. Водойма це безстічний або із сповільненим стоком поверхневий водний об'єкт.

Право на створення штучних водойм надане власникам земельних ділянок відповідно до п. 2 ст. 59 Земельного кодексу України яким передбачено, що власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що створення ставків (штучних водойм) не регулюються нормами будівельного законодавства, що виключає можливість притягнення до відповідальності та застосування штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва.

Відносно твердження представника відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України про те, що дамба, також відноситься до об`єктів будівництва суд зазначає, що стаття 1 Закону України «Про аквакультуру» містить визначення дамби як гідротехнічної споруди, що є об`єктом нерухомого майна та інженерною спорудою, яка призначена для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод та земляної дамби як земляної споруди (без віднесення такої до об`єктів нерухомості), що побудована для утримання поверхневих вод, зосереджених у штучно створеній водоймі.

Таким чином, законодавець чітко розмежовує два види дамб :

1) дамби як обєкти нерухомості це ті, які створені в процесі будівництва з будівельних матеріалів (цемент, пісок, бетон та ін.) та їх переміщення в інше місце може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру.

2) земляні дамби які не є обєктом нерухомого майна, оскільки вони створюються без залучення будівельних матеріалів та їх переміщення в інше місце не може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру.

В судовому засіданні встановлено, що наявний на земельній ділянці ОСОБА_3 земляний (ґрунтовий насип) не створений в процесі будівництва з будівельних матеріалів (цементу, піску, бетону тощо), а тому такий не може вважатися об`єктом нерухомого майна, а відтак - обєктом будівництва.

З огляду на викладене безпідставним є посилання представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України на норми ДБН В.2.4.-3:2010 «Гідротехнічні споруди. Основні положення», оскільки норми такого поширюються на проектування, будівництво та експлуатацію річкових і морських гідротехнічних споруд усіх видів та класів і є обов`язкові до застосування проектно-вишукувальними, будівельними та експлуатаційними організаціями, органами управління, контролю і експертизи всіх рівнів.

Суд не бере до уваги наявні в матеріалах справи фототаблиці, надані Державною архітектурно-будівельною інспекцією України на підтвердження будівництва позивачем дамби, оскільки такі не можуть вважатися належним доказом у зв`язку з відсутністю на них будь-яких споруд, що, з урахуванням наведеного вище, можуть вважатися об`єктами нерухомого майна створеними в процесі будівництва з будівельних матеріалів.

ОСОБА_3 того, з інформації, наданої Солонківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області від 18.05.2018 року № 983 на адвокатський запит представника позивача, вбачається, що за результатами обстеження земельної ділянки, яке проводилось з участю представника Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, представників Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та представником позивача не було виявлено жодних обєктів нерухомого майна та/або обєктів будівництва. Також на момент здійснення перевірки не було виявлено жодних підготовчих та/або будівельних робіт.

З приводу твердження представника відповідача у судовому засіданні про те, що позивач зобовязаний був перед початком будівництва ставка (2015-2016 рік) подати повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), суд звертає увагу на те, що форма вказаного повідомлення була введена в дію та затверджена лише постановою КМУ від 07 червня 2017 року № 404 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466», що свідчить про безпідставність такої вимоги Департаменту ДАБІ у Львівській області.

При цьому, пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону № 3038-VI (в редакції 2015-2016 років) було передбачено подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо обєктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком обєктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 (в редакції чинній в 2015-2016 роках) затверджено Перелік об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, зокрема:

1. Індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) площею до 300 кв. метрів.

2. Господарські будівлі і споруди, зокрема гаражі, які розташовані на присадибних, дачних і садових земельних ділянках.

Аналогічним є перелік об'єктів, будівництво яких здійснюється після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача будь-яких порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а відтак й відсутність правових підстав для винесення оскаржуваного припису.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 90); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 9); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 4 ст. 90).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 гривень підлягає стягненню на користь позивача з Державної архітектурно-будівельної інспекції України за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 94, 241 -246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування припису задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_4 щодо винесення припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 230/18-пз від 02.05.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 230/18-пз від 02.05.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, 81132 Львівська область, Пустомитівський район, с. Малечковичі, вул. Нова, 100) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції із врахуванням п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.