Справа № 1740/1899/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
11 жовтня 2018 року м. Рівне №1740/1899/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій,
В провадженні суду перебувала адміністративна справа №1740/1899/18 за позовом Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» до Головного управління ДФС у Рівненській області про : 1. Визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДФС в Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 03 квітня 2018 року №627525/32785198 про відмову у реєстрації податкової накладної №335, складеної Приватним підприємством-фірмою «Торгбуд-Сервіс» 30.06.2017; 2. Зобов'язання ГУ ДФС в Рівненській області зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну складену Приватним підприємствомфірмою «Торгбуд-Сервіс» від 30 червня 2017 року №335; 3. Стягнення з відповідача судові витрати по справі.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДФС в Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №627525/32785198 від 03 квітня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» від 30 червня 2017 року №335. Зобовязано Головне управління ДФС в Рівненській області зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» від 30 червня 2017 року №335. Стягнуто на користь Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Рівненській області судовий збір в розмірі 1762,00грн.

17.09.2018 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про стягнення на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3010грн. До поданого клопотання позивачем долучені підтверджуючі документи, а саме копії: рахунку на оплату послуг №14/09-7 від 14.09.2018; акту приймання-передачі наданих послуг №14/09-7 від 14.09.2018; платіжне доручення №9795 від 14.09.2018 на суму 3010грн.

01.10.2018 представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить винести додаткове судове рішення про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3010,00грн. В обґрунтування заяви зазначає, що 17.09.2018 представником позивача через канцелярію суду було подано клопотання про понесення позивачем судових витрат у справі №1740/1899/18, надано підтверджуючі документи стосовно витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 3010,00грн. та заявлено вимогу про стягнення даних коштів з відповідача. Однак, 17.09.2018 при винесенні рішення у справі №1740/1899/18, судом не ухвалено рішення стосовно одного з клопотань.

Ухвалою суду від 03.10.2018, відповідно до ч.4 ст.143 КАС України, для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання на 11.10.2018 на 8:30год., яке з врахуванням вимог ч.3 та ч.5 ст.143 КАС України розглядається в порядку визначеному ст.252 КАС України, тобто в тому самому порядку, що й судове рішення.

11.10.2018 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до клопотання про понесення витрат на правничу допомогу від 17.09.2018, зокрема, копії додатку №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №14/09-7 від 14.09.2018, складеного 08.10.2018.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, про причину неприбуття суд не повідомив.

Представник відповідача в судове засіданні не прибув, через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.10 ч.3 ст. 2 КАС України, основними засадами адміністративного судочинства є зокрема відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду; 3) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За правилами частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із частиною 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обовязковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинились.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина пята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

За правилами частини 7 статті 134 КАС України, обовязок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

17.09.2018, через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про стягнення витрат на професійну допомогу у розмірі 3010грн.

До матеріалів справи долучений договір про надання правової допомоги від 02 травня 2018 року, укладений між Приватним підприємством-фірмою «Торгбуд-Сервіс», в особі директора ОСОБА_1 і Адвокатським обєднанням «ПРИЩЕПА І ПАРТНЕРИ» в особі голови ОСОБА_2.

До поданого клопотання долучений рахунок на оплату послуг №14/09-7 від 14.09.2018, акт приймання-передачі наданих послуг №14/09-7 від 14.09.2018 із описом фактично виконаної роботи, платіжне доручення №9795 від 14.09.2018 на суму 3010грн.

Дослідивши подані документи, суд зазначає, що в них не міститься детальний опис наданих послуг, зокрема, щодо надання усної консультації з приводу зупинення реєстрації податкової накладної, відмови в її реєстрації (не вказаний номер накладної, номер рішення про відмову у реєстрації такої накладної). Також, у акті не конкретизовано які нормативно-правові акти опрацьовувались, вказано складання позовної заяви, формування додатків до позову, подача позову до суду, однак не вказаний предмет спору.

В жодному документі з наданих суду, не зазначений номер справи, в якій надавалась відповідна правнича допомога. Рахунок на оплату послуг від 14 вересня 2018 року №14/09-7, акт приймання-передачі наданих послуг №14/09-7 від 14.09.2018 та платіжне доручення від 14 вересня 2018 року №9795 з призначенням платежу «оплата за надану правову допомогу згідно договору від 02.05.2018 та акту приймання-передачі наданих послуг №14/09-7 від 14.09.2018» підтверджують оплату не ідентифікованих послуг правової допомоги на загальну суму на 3010 грн.

При цьому суд звертає увагу на те, що провадження у справі відкрито 16.07.2018 року, тобто на час складання вказаних вище документів 14.09.2018, позивач достовірно знав номер адміністративної справи.

Водночас, 11.10.2018 позивач подав копію додатку №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №14/09-7 від 14.09.2018.

Вказаним додатком внесені уточнення до частини 1 акту приймання-передачі наданих послуг, зокрема, що були прийняті послуги з надання правової допомоги щодо захисту прав та представництва інтересів Клієнта при оскарженні рішення ГУ ДФС в Рівненській області про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 03 квітня 2018 року №627525/32785198 про відмову у реєстрації податкової накладної №335 складеної Приватним підприємством-фірмою «Торгбуд-Сервіс» 30.06.2017 р. (номер судової справи у Рівненському окружному адміністративному суді №1740/1899/18).

Повторюючись, суд зауважує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.7 ст.139 КАС України).

Із викладеної норми права слідує, що подані стороною докази про стягнення витрат (договори, рахунки, платіжні документи) мають бути складені або до закінчення судових дебатів, або не пізніше пяти днів з дня ухвалення рішення у справі.

Як вбачається із поданого позивачем додатку 1 до акту приймання-передачі наданих послуг, такий документ складений 08.10.2018 року, тобто, по-перше - після подання клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу від 17.09.2018 року із відповідними доказами; по-друге - після спливу строків, визначених ч.7 ст.139 КАС України.

З врахуванням викладеного у суду відсутні правові підстави приймати до розгляду вказаний документ в якості доказу понесення позивачем витрат на правничу допомогу у даній справі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/WestAllianceLimited проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Суд також не бере до уваги посилання представника позивача на те, що 17.09.2018, при винесенні рішення у справі №1740/1899/18, судом не ухвалено рішення стосовно клопотання про понесення позивачем судових витрат, так як вказане клопотання надійшло до суду через відділ документального забезпечення вже після проголошення судом вступної та резолютивної частини рішення.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані суду матеріали, не доводять факту понесення підприємством витрат на правову допомогу саме в адміністративній справі №1740/2002/18, тому стягнення на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу задоволенню не належить.

Керуючись статтями 241-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3010грн. на користь Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Приватне підприємство-фірма "Торгбуд-Сервіс" (35700, Рівненська область, Здолбунівський район, м. Здолбунів, вул. Шкільна, 30А, );

2) відповідач - Головне управління ДФС в Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ).

Суддя Комшелюк Т.О.