Справа № 1440/2165/18
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 р. № 1440/2165/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагаря В.С., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод", вул. 1 Слобідська, 120, м. Миколаїв, 54055

до відповідача:Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Робоча, 1, м. Миколаїв,54029

третя особа:Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Адміральська, 27/1, м.Миколаїв, 54001

про:визнання протиправними та скасування постанов від 15.08.2018 № 56876878 та від 21.08.2018 № 57019698,
Державне підприємство "Миколаївський бронетанковий завод" звернулось до суду з позовом до Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанови від 15.08.2018 ВП № 56876878 про стягнення виконавчого збору та постанови від 21.08.2018 про відкриття виконавчого провадження № 57019698 щодо стягнення виконавчого збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.08.2018 року заступником начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Щербатюком А.І. винесено постанову ВП №56876878 від 15.08.2018 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 54 939,01 грн., а 21.08.2018 р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №57019698 щодо стягнення виконавчого збору. Позивач зазначає, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. Проте, з виконавчого провадження №56876878 вбачається, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення, а тому вважає, що в останнього були відсутні підстави для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Ухвалою від 25.09.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами статті 287 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця з викликом сторін.

Ухвалою від 01.10.2018 р. суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Відповідач відповідно до статті 162 КАС України у встановлений ухвалою суду строк відзив на позов не надав.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою від 31.07.2013 року заступником начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Новохатько А.М. відкрито виконавче провадження №56876878 на підставі вимоги ГУ ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) №Ю-56 від 03.07.2018 р. щодо стягнення з ДП "Миколаївський бронетанковий завод" заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 549390,08 грн.

Вказана постанова надійшла до позивача 02.08.2018 р.

Платіжним дорученням від 03.08.2018 р. №1756 на розрахунковий рахунок стягувача були перераховані кошти у розмірі 561 212,77 грн.

28.08.2018 р. позивач отримав постанову заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Щербатюка А.І. від 21.08.2018 р. про відкриття виконавчого провадження ВП №57019698.

Відповідно до зазначеної постанови, виконавче провадження відкрито на підставі постанови №56878778 від 15.08.2018 р. Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області про стягнення з ДП "Миколаївський бронетанковий завод" виконавчого збору у розмірі 54939,01 грн.

Як вбачається з інформаційного витягу з сайту "Автоматизованої системи виконавчого провадження" отриманого позивачем 04.09.2018 р., виконавче провадження №56876878 закінчено 15.08.2018 р. відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) Закону україни "Про виконавче провадження".

Позивач вважає, що оскаржувані постанови прийняті відповідачем з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтями 40, 42 Закону № 1404-VIII передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Зокрема, відповідно до частини третьої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом № 1404-VІІІ, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 Закону чи повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що частинами першою та другою статті 27 Закону № 1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору.

Так обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Крім того, статтею 27 Закону № 1404-VIII чітко визначено, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Отже, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 травня 2018 р. у справі № 908/2356/16.

У даній справі з матеріалів виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання вимоги ГУ ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) про стягнення з боржника на користь стягувача коштів, оскільки боржником самостійно сплачено борг на рахунок стягувача.

Враховуючи викладене вище, відсутності стягнутих сум за виконавчим провадженням, суд приходить до висновку, що постанову про стягнення виконавчого збору від 15.08.2018 ВП № 56876878 необхідно визнати протиправною та скасувати.

При цьому, враховуючи встановлення безпідставного винесення постанови про стягнення виконавчого збору, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №57019698 від 21.08.2018 року з виконання такої постанови також є протиправною, а позовні вимоги щодо визнання їх протиправними та скасування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" (вул. 1 Слобідська, 120, м. Миколаїв, 54055, ) до Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029, ) - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 15.08.2018р. ВП № 56876878 про стягнення виконавчого збору.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 21.08.2018р. про відкриття виконавчого провадження № 57019698.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029, ) на користь Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" (вул. 1 Слобідська, 120, м. Миколаїв, 54055, ) судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар