Справа № 711/5780/18
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5780/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.

за участю позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 16.07.2018р. звернувся до суду з позовом (в редакції від 20.08.2018р.) до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05.07.2018року інспектором Запорожцем В.А. відносно позивача винесена постанови про накладення адмінстягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режиму серія ВР №094766.

Відповідно до постанови позивача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 здійснила зупинку, стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушила п.8.4.в) ПДР України та зобов»язано сплатити штраф в розмірі 255грн.

Зазначено у позові, що відповідач не надав до постанови належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення. Вважає винесену постанову такою, що не відповідає вимогам ст.ст. 251, 245, 280, 283 КУпАП. На думку позивача, відповідач порушив вимоги ч.2 ст. 30 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки не повідомив позивачеві про причини застосування до неї превентивних заходів, не довів до відому нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи, не повідомлено про відеофіксування; було проігноровано прохання ОСОБА_1 звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, оскільки вона перешкоди іншим учасникам дорожнього руху не створила та обіцяла більше не вчиняти правопорушень.

Крім того, позивач у позові вказує на те, що нею помилково було сплачено штраф в сумі 255грн., оскільки вона за станом здоров»я перебувала всі дні з моменту прийняття постанови у стані нервового та душевного хвилювання, а тому вважає, що в разі скасування судом постанови від 05.07.2018року, штраф повинен бути їй повернуто.

На підставі викладеного, позивач просить суд, - визнати протиправною та скасувати постанову серія ВР №094766 від 05.07.2018 року про накладення адмінстягнення та зобов»язати повернути помилково сплачений штраф в сумі 255грн.

Ухвалою суду від 11.09.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1, визначено проведення розгляду справи у позовному провадженні з особливостями, встановленими параграфом 2 глави 11 КАСУ, розгляд справи призначено у відкрите судове засідання з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що відповідач по справі інспектор Запорожець В.А. не мав права притягувати її до адміністративної відповідальності без доказів, не було надано відеозапис і не з»ясовано обставини, чому вона зупинилась, хоча їй могло бути погано. Зазначила, що зупинка була викликана необхідністю, оскільки вона страждає на хронічне захворювання і їй потрібно було придбати воду для прийому ліків. Вода продавалась у буфеті, що в приміщенні будівлі поруч із місцем, де вона зупинилась. Вважає, що постанову від 05.07.2018 року слід скасувати, т.я. інспектор діяв незаконно. Не заперечує, що вона здійснила зупинку транспортного засобу, яким керувала, але не може вказати місце зупинки. Оскільки в автомобілі, яким вона керувала нікого не було, то ніхто й не може підтвердити факту, що їй було погано і треба було прийняти ліки. Швидку допомогу вона не викликала, оскільки вона не була їй потрібна. Постанову вона отримала на місці, про що розписалася у відповідному екземплярі. Пояснила, що не звернула уваги на те, чи зупинилась вона у недозволеному за Правилами дорожнього руху, місці.

Позивач підтвердила факт отримання від відповідача відзиву та диску з відеозаписом події, але вказала, що відеозапис вона не переглядала, т.я. в цьому не мала потреби.

Відповідач інспектор Запорожець В.А. позовні вимоги не визнав і просив відмовити у задоволенні позову, в т.ч. надавши письмовий відзив на позов та відповідні докази (диск з відеозаписом події від 05.07.2018 року). Зазначено, що 05.07.2018року він чергував у складі групи і по вул. Святотроїцькій, 24 в м. Черкаси, було виявлено кілька транспортних засобів, які були припарковані протиправно під дією знаку 3.34 ПДР. Автомобіль позивача також знаходився під дією цього знаку. Поки інспектори з»ясовували питання з іншим водієм іншого ТЗ, приблизно через 5-10хв. підійшла до свого автомобіля ОСОБА_1 Інспектор, будучи у форменому одягу, представившись, повідомив ОСОБА_1 про те, що вона порушила ПДР щодо зупинки ТЗ. Водій повідомила, що вона знає, що тут зупинилась, але вважає, що знак 3.34 встановлений невірно, йому тут не місце. При цьому, ОСОБА_1 не повідомляла про те, що їй погано і її зовнішній вигляд не свідчив про її погане самопочуття. Також зазначив, що побачивши автомобіль позивача, на ньому аварійна світлова сигналізація не була ввімкнена, хоча у деяких випадках це передбачено п.9.9а) розділу 9 ПДР, а тому такі обставини не давали підстав вважати, що мала місце термінова зупинка. При перевірці по базі даних, було встановлено, що й раніше ОСОБА_1 порушувала ПДР України, про що їй було повідомлено і вона такий факт не заперечувала. Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що їй відомо про знак 3.34, але зза того, що їй далеко було йти до місця призначення, то вона вирішила зупинитись саме на місці, де незаконно знаходився її ТЗ. Водієві ОСОБА_1 при складанні постанови були роз»яснені права за Конституцією України та КУпАП, на що вона пояснила, що їй все зрозуміло. Підстав для застосування до ОСОБА_1 положень ч.2 ст. 33 КУпАП, не було, порядок оскарження постанови та порядок і строки сплати штрафу, їй були роз»яснені. Постанову водій отримала, про що розписалась, не зазначивши жодних письмових пояснень та зауважень. Також інспектор заперечив здійснення будь-якого тиску на водія ОСОБА_1

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, переглянувши диск з відеозаписом, що наданий до суду відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 05.07.2018 року інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 винесено постанову серії ВР №094766 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі, - відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00коп., за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме, - за те, що остання 05.07.2018 року о 17 год. 05 хв., в м.Черкаси, по вул. Святотроїцька, 24 в зоні дії знаку 3.34 здійснила зупинку ТЗ д.н.з. НОМЕР_1, чим порушила п.п. 8.4в) Правил дорожнього руху України.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у вигляді штрафу у розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.п.8.4в) Правил дорожнього руху України, дорожні знаки поділяються на групи, в т.ч. такі, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. До таких знаків відноситься й знак 3.34.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обовязки і відповідальність субєктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, обєднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобовязані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватися вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.1 зазначених правил встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобовязаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Крім того, згідно за п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобовязана: встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність; дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні, крім дослідження письмових доказів по справі, було переглянуто відеозапис, наданий відповідачем. Слід зазначити, що обставини, які викладені позивачем безпосередньо в судовому засіданні, а саме, - щодо необхідності зупинки ТЗ, поганого самопочуття водія на час зупинки тощо, не наводяться у позовній заяві та жодним чином не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обовязку доведення, суд прийшов до беззаперечного висновку про доведеність провини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому не відповідають дійсності твердження позивача про те, що він не порушував ПДР України. На думку суду, відповідачем, як субєктом владних повноважень, повністю доведено факт вчинення позивачем правопорушення та надано беззаперечні та неспростовні докази цього.

Безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення, позивачеві, в порушення вимог ст. 279 КУпАП, інспектором не було розяснено прав та обовязків, оскільки це спростовується даними відеозапису, який фіксував факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, її поведінку, надані пояснення та весь процес оформлення адміністративного правопорушення, які досліджені судом, шляхом перегляду, під час вирішення даного спору в судовому засіданні.

Крім того, судом встановлено, що водієві ОСОБА_1 інспектором були роз»яснені норми статті 63 Конституції України, положення про права та обов»язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Також, ОСОБА_1 не було заявлено жодного клопотання процесуального характеру, яке б підлягало розгляду. Фактично, як вбачається при перегляді відеозапису, ОСОБА_1 не заперечувала факту своєї зупинки на місці, яке знаходиться під дією знаку 3.34 ПДР, хоча й не визнається нею своєї провини у вчиненні правопорушення. ОСОБА_1 була оголошена постанова, яка нею отримана, про що свідчить її особистий підпис.

Щодо обєктивної сторони адміністративного правопорушення, характерними є ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний звязок між діяннями і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку. Основною і обовязковою ознакою обєктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Всі інші ознаки мають факультативний характер.

Як вбачається з постанови серії ВР №094766 від 05.07.2018 року про адміністративне правопорушення та з відеозапису, - обєктивна сторона вчиненого позивачем правопорушення полягає у порушенні п.п. 8.4 в), знаку 3.34 ПДР, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, що змогло би спричинити створення аварійної обстановки, створити перешкоди для інших учасників дорожнього руху або вживати інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що обтяжують і помякшують відповідальність, а згідно із ст. 280 КУпАП, посадова особа, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати, чи є обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Під час розгляду справи встановлено, що постановою від 05.07.2018 на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, накладено стягнення у вигляду штрафу в розмірі 255грн. 00коп., що відповідає санкції вказаної статті закону. Вказаний штраф ОСОБА_1 сплачено через відділення Приватбанку, що підтверджується даними відповідної квитанції.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесенні постанови ВР № 094766 від 05.07.2018 року, оскільки міститься логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема, - у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та порушень з боку інспектора патрульної поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом не вбачається. При цьому, суд виходить з того, що відповідач під час виявлення, фіксування правопорушення та складання постанови про притягнення позивача до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Слід зазначити, що враховуючи єдність судової практики суду першої інстанції із практикою вищестоящих судів, дане судове рішення винесене з врахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду (справа №660/575/16-а) від 31 січня 2018р., постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2018р. у справі №368/750/17, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.01.2017р. (справа №К/800/671/17).

Щодо інших доводів позивача ОСОБА_1 про те, що інспектор Запорожець В.А. вчинив відносно неї протиправні дії, - є такими, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про Національну поліцію», ст. ст.9, 33, 122, 251, 222, 252, 256, 258, 276, 279, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 19, 20, 25, 77, 286, 227, 228, 241-246, 268-269, 294, 295 КАС України, Правилами дорожнього руху України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (11.04.1978р. народження, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НС №000619, код НОМЕР_2) до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАСУ, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складений 09.10.2018року.

Головуючий: ОСОБА_5