Справа № 810/2268/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 жовтня 2018 року

Київ

справа №810/2268/17

касаційне провадження №К/9901/59933/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018 у справі №810/2268/17 за позовом Дочірнього підприємства «Віаланд» до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про зобов`язання вчинити дії та стягнення пені,

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «Віаланд» звернулося у суд із позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області , Головного управління державної казначейської служби України у Київській області, у якому, з урахуванням уточненого позову та зменшення позовних вимог, просило: зобов'язати відповідача 1 внести необхідні дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за березень 2015 у розмірі 15245,00грн. до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та стягнути з державного бюджету пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ за період з 29.05.2015 по 04.07.2017 у розмірі 11532,74грн.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 19.03.2018 позовні вимоги залишив без задоволення.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 25.07.2018 рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 залишив без змін.

Головне управління ДФС у Київській області 22.08.2018 звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018 у справі №810/2268/17, прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема статей 90, 242, 6-10 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд ухвалою від 03.09.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частин четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на надання документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

На виконання вимог ухвали від 03.09.2018 скаржником надано суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №810/2268/17 є вимоги про зобов'язання відповідача 1 внести необхідні дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за березень 2015 у розмірі 15245,00грн. до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та стягнути з державного бюджету пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ за період з 29.05.2015 по 04.07.2017 у розмірі 11532,74грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того що, у встановлений законом строк - до 27.05.2015 відповідачем 1 протиправно не подано висновок органу Державного казначейства із зазначенням сум податку, що підлягають відшкодуванню з бюджету позивачу за березень 2015 року у розмірі 15245,00грн., та з урахуванням змін у законодавстві, з 01.04.2017 відповідач 1, як контролюючий орган, мав внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання. Крім того, наявність бюджетної заборгованості є підставою для стягнення з державного бюджету пені.

Суди дійшли висновку про те, що відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо правомірності невнесення даних щодо відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за березень 2015 у розмірі 15245,00грн. до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та відповідно відсутності підстав для стягнення з державного бюджету пені у розмірі 11532,74грн.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Отже, постанова рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018 у справі №810/2268/17 не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у Київській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018 у справі №810/2268/17 за позовом Дочірнього підприємства «Віаланд» до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про зобов`язання вчинити дії та стягнення пені.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Т.М. Шипуліна

І.А. Гончарова ,

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду