Справа № 818/1968/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 жовтня 2018 року

Київ

справа №818/1968/17

касаційне провадження №К/9901/58297/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі №818/1968/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Муссон" до 1.Головного управління ДФС у Сумській області, 2. Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "А-Муссон" у грудні 2017 року звернулося до адміністративного суду з позовом до 1. Головного управління ДФС у Сумській області, 2. Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та скасування наказів.

Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 30.01.2018 позовні вимоги задовольнив.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 10.07.2018 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 залишив без змін.

Головне управління ДФС у Сумській області та Державна фіскальна служба України 03.08.2018 звернулися до суду касаційної інстанції із спільною касаційною скаргою, в якій просили скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018.

Верховний Суд ухвалою від 16.08.2018 спільну касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області та Державної фіскальної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі №818/1968/17 залишив без руху та запропонував надати суду касаційної інстанції :

окрему касаційну скаргу та документом про сплату судового збору у сумі 3200грн., розрахованій, виходячи з вимог, що стосуються інтересів відповідача-1 та з вирішенням яких він не погоджується - для Головного управління ДФС у Сумській області;

окрему касаційну скаргу та документом про сплату судового збору у сумі 3200грн., розрахованій, виходячи з вимог, що стосуються інтересів відповідача-2 та з вирішенням яких він не погоджується - для Державної фіскальної служби України.

Ухвалою Верховного Суду від 03.10.2018 касаційну скаргу Державної фіскальної служби України повернуто скаржнику, у зв'язку з неусуненням недоліків касаційної скарги, встановлених ухвалою про залишення касаційної скарги без руху (щодо надання документу про сплату судового збору).

У встановлений ухвалою про залишення касаційної скарги без руху строк Головним управлінням ДФС у Сумській області вимоги такої ухвали виконано - надіслано до суду документ про сплату судового збору в установленому порядку та розмірі.

Головне управління ДФС у Сумській області 03.08.2018 звернулося до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 78 Податкового кодексу України, статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №818/1968/17 є вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області щодо проведення документальної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "А-Муссон" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахувань та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, та скасування наказів Державної фіскальної служби України від 20.10.2017 № 699 "Про проведення документальної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "А-Муссон" та наказів від 17.11.2017 № 780, від 04.12.2017 № 806 "Про внесення змін до наказу Державної фіскальної служби від 20.10.2017 № 699 ".

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того що, зі змісту висновку Головного управління ДФС у Сумській області складеного за результатами службового розслідування від 05.12.2017, вбачається, що перевірка проводилась виключно з питань не повязаних з висновками акту перевірки від 29.03.2017 №121/18- 28-14-05-20/35068151/42, або з будь-яких питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У касаційній скарзі міститься застереження щодо застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, утім доводи відповідача не спростовують обставин встановлених судами першої та апеляційної інстанції.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Отже, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 у справі щодо визнання протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області щодо проведення документальної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "А-Муссон" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахувань та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, та скасування наказів Державної фіскальної служби України від 20.10.2017 № 699 "Про проведення документальної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "А-Муссон" та наказів від 17.11.2017 № 780, від 04.12.2017 № 806 "Про внесення змін до наказу Державної фіскальної служби від 20.10.2017 № 699 ", не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у Сумській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі №818/1968/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Муссон" до 1.Головного управління ДФС у Сумській області, 2. Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та скасування наказів.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна І.А.Гончарова Р.Ф.Ханова