Справа № 760/4920/17
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/576/18
Справа №760/4920/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарі Ковальській К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Солом'янського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та просила:

визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця ОСОБА_1 на момент звільнення 30.12.2010 у розмірі 90 відсотків без обмеження розміру пенсії, з урахуванням інших виплат, а саме: сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань індексації заробітної плати, тощо на які нараховані та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України без обмеження заробітної плати,

зобов'язати відповідача перерахувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків без обмеження розміру пенсії по довідці про заробітну плату №108-3090 від 23.02.2017 та довідці №108-3091 від 23.02.2017 за 24 місяці періоду з 01.01.2009 по 31.12.2010 без обмеження заробітної плати, з урахуванням інших виплат, а саме: сум матеріальної допомоги га оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, тощо які враховуються при обчислення пенсії та з яких сплачено страхові внески, та компенсувати втрати частини пенсії ОСОБА_1 з моменту звільнення 30.12.2010 шляхом виплати її з урахуванням фактично отриманих сум, відповідно до Закону України "Про державну службу", що діяла на час призначення та перерахунку пенсії.

Позовну заяву позивачка обгрунтувала тим, що з 2008 року вона перебуває на пенсійному обліку в Правобережному об'єднаному управлінні управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про державну службу». В 2011 році пенсія державного службовця їй була перерахована з порушенням діючого законодавства.

Зазначає, що з метою реалізації свого законного права 27 лютого 2017 року звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії згідно до закону України "Про державну службу" на момент звільнення 30.12.2010 і надала довідки про заробітну плату, які були видані Солом'янською районною в. м. Києві державною адміністрацією №108-3091 від 23.02.2017, №108-3090 від 23.02.2017.

Разом з цим, Правобережним об'єдананим Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві своїм листом №14085/07 від 03.03.2017 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії згідно наданої заяви від 27.02.2017 за №1790.

Вважає, рішення відповідача в частині відмови мені у перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків заробітної плати з урахуванням інших виплат без обмеження розміру пенсії на момент звільнення 30.12.2010 року безпідставним та неправомірним.

Ухвалою судді від 16.03.2017 відкрито скорочене провадження у справі.

Ухвалою судді від 03.07.2017 адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 вищезазначену ухвалу від 03.07.2017 скасовано та справу передано судді для продовження розгляду.

Ухвалою судді від 09.01.2018, відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України, адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишено без руху.

20 березня 2018 року, через канцелярію суду, позивачем направлено заяву про усунення недоліків в адміністративному позові.

Вказаним адміністративним позовом, позивачем були уточнені позовні вимоги, відповідно позивач просила:

визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії державному службовцю ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків без обмеження розміру пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»;

зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків без обмеження розміру пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та сум індексації починаючи з 27.02.2017 року;

стягнути з Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1920 грн. 00 коп.

Ухвалою судді від 28.03.2018 відкрито спрощене провадження у справі.

14.06.2018 на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов від Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві. Відповідач посилався на те, що нормами Закону України «Про державну службу» чітко встановлені види оплати праці, які входять до заробітної плати та враховується при розмірі пенсії державного службовця, при цьому для включення до її складу інших виплат немає підстав. Вказує, що згідно Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004р. №5, поняття «матеріальна допомога», підпадає під поняття «інші виплати», а ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено лише «інші надбавки», тому для врахування даних видів виплат при обчисленні пенсії (перерахунку) державному службовцю немає підстав.

Відповідач стверджує, що на час призначення пенсії позивачу Управління діяло в межах своїх повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.

Разом із відзивом від Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві надійшло клопотання про заміну відповідача правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно ч. 3 ст. 30 КАС України (в редакції від 15 грудня 2017 року) справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Відповідно до п. 10 Перехідних положень КАС України (в редакції від 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, розгляд справи відбувається за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві» від 29 березня 2017 р. N 203, Кабінет Міністрів України постановив утворити Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, реорганізувавши шляхом злиття Правобережне, Лівобережне, Центральне об'єднані управління Пенсійного фонду України в м. Києві та головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві припинено 27.04.2018 і його правонаступником є, зокрема, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві ().

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що державна реєстрація Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () відбулася 27.04.2018.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність здійснити заміну відповідача у справі Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києв є відповідачем у цій справі.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 1, частини першастатті 8 Основного Закону України).

Згідно з Конституцією України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра соціальної політики України, а також Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011, та організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на пенсійному обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію з 2008 року відповідно до Закону України "Про державну службу".

Також встановлено, що 27.02.2017 позивач звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії згідно до закону України "Про державну службу" на момент звільнення 30.12.2010р. на підставі довідки про заробітну плату, видану Солом'янською районною в. м. Києві державною адміністрацією №108-3091 від 23.02.2017р., №108-3090 від 23.02.2017.

Відповідно до листа Правобережного об'єдананого Управління Пенсійного фонду України в м. Києві №14085/07 від 03.03.2017 ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки, п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-19 від 02.03.2015, в якій зазначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України: "Про державну службу", "Про прокуратуру", " Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України. Та зазначає, що в зв'язку з цим, з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах визначених законами, не призначаються, раніш призначені пенсії не перераховуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи зі змісту ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в ст. 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачеві, пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 2 цього ж Закону в структуру заробітної плати входять основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч.ч. 2 і 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 268 від 9 березня 2006 року Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, прокуратури, судів та інших органів» керівникам цих органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Аналіз наведених положень надає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці державного службовця.

Положення Закону України «Про державну службу» і Закону України «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 28.05.2013 року №21-97а13 та від 04.03.2014 року №21-3а14.

За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Отже, відповідно до вище зазначеного, матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, сплачені позивачеві, входять до системи оплати праці державного службовця та повинні враховуватися при обчисленні пенсії.

В довідках Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.02.2017 №108-3090 та №108-3091 зазначено розмір заробітної плати, яку одержувала позивач із матеріальною допомогою на оздоровлення та допомогою для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Заява про перерахунок пенсії до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подана позивачем 27.02.2017, тому перерахунок пенсії має здійснюватись із 01.03.2017.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, та зазначає за необхідне зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, із 01.03.2017 з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, передбачених Законом України «Про державну службу» в редакції, чинній на момент виходу її на пенсію.

Таким чином, суд дійшов висновку, що право позивача на призначення пенсії є підтвердженим, а рішення відповідача про відмову у її призначенні є протиправним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись 19, 22, 58 Конституції України, Законом України «Про державну службу», Постановою КМУ №292 від 06 квітня 2016 року «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 94, 99, 104-106, 158-163, 183-2, 244-2, 244-4, 254 КАС, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії державному службовцю ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків без обмеження розміру пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XІІ в редакції від 1993 року в розмірі 90% від заробітної плати без обмеження розміру пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та сум індексації починаючи з 01.03.2017.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 1920 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя :