Справа № 1240/2804/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2804/18

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Лисичанську Луганської області) з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність щодо винесення рішення від 10.07.2018 № 1565 щодо відмови у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статтею 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 03.07.2018;

2) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.07.2018 № 1565 щодо відмови у призначенні пенсії позивачу;

3) зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку згідно зі статтею 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статтею 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 03.07.2018, та виплатити позивачу недоотримані суми пенсії з 03.07.2018.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач 03.07.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1. Відповідачем 10.07.2018 винесено рішення № 1565, яким відмовлено у призначенні пенсії позивачу. В обґрунтування відмови зазначено, що у позивача немає достатнього стажу роботи за списком № 1, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Позивач зазначає, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу період роботи гірником очисного забою в ТОВ «Альянс Л.Т.Д.» з 24.06.2004 по 31.07.2008. Також у відмові відповідач зазначає, що позивач не може надати уточнюючі довідки про особливий характер праці.

Позивач зазначає, що в його трудовій книжці записано все чітко, правильно та є запис, що згідно з наказом від 31.03.2003 № 22 «Про атестацію робочих місць» підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1. Позивач зазначає, що єдиним документом на підтвердження трудового стажу є трудова книжка. Також, за позивача в спірний період сплачували страхові внески, що підтверджено відомостями персоніфікованого обліку.

Таким чином, позивач вважає, що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 18.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 1-2).

Від УПФУ в м. Лисичанську Луганської області через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 126), в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Позивач на дату звернення 03.07.2018 має страховий стаж роботи, який підтверджено записами, наявними у трудовій книжці, і даними, які містять індивідуальні відомості про застраховану особу, 25 років 09 місяців 06 днів, із них за Списком № 1 на підземних роботах п. 3 ч. 1 ст. 114 (на 20 років) - 08 років 07 місяців 12 днів, (на 25 років) - 09 років 09 місяців 07 днів.

З витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що місцезнаходженням ТОВ «Альянс Л.Т.Д.» є: 93100, АДРЕСА_1. Але фактично за даною адресою підприємство відсутнє. На підставі викладеного роботу позивача в ТОВ «Альянс Л.Т.Д.» з 24.06.2004 по 31.07.2008 до пільгового стажу зарахувати не можливо за відсутності довідок, які підтверджують роботу з повним робочим днем під землею.

Враховуючи вимоги законодавства та надані документи, позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно з п. 3 ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відмовлено за відсутністю необхідного пільгового стажу на дату звернення.

Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копії паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера встановлено такі відомості про позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 (арк. спр. 6).

Позивач 03.07.2018 звернувся до УПФУ в м. Лисичанську Луганської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, до якої додав такі документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, документи про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудову книжку від 12.02.2003, військовий квиток НОМЕР_2, диплом про навчання НОМЕР_3 (арк. спр. 32, 32а).

УПФУ в м. Лисичанську Луганської області рішенням від 10.07.2018 № 1565 відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за відсутністю необхідного пільгового стажу на дату звернення (арк. спр. 27).

Дослідженням змісту цього рішення встановлено, що ОСОБА_1 на дату звернення 03.07.2018 має страховий стаж роботи, який підтверджено записами, наявними у трудовій книжці, і даними, які містять індивідуальні відомості про застраховану особу 25 років 09 місяців 06 днів, із них за Списком № 1 на підземних роботах п. 3 ч. 1 ст. 114 (на 20 років) - 08 років 07 місяців 12 днів, (на 25 років) - 09 років 09 місяців 07 днів. Через відсутність уточнюючих довідок, що підтверджують роботу з повним робочим днем під землею, позивачу до пільгового стажу не зараховано період роботи в ТОВ «Альянс Л.Т.Д.» з 24.06.2004 по 31.07.2008.

Оглядом копії трудової книжки позивача серії ЛЛ № 101748 від 12.02.2003 (арк. спр. 7-9, 36-41) встановлено, що у ній наявні такі записи про роботу позивача в ТОВ «Альянс Л.Т.Д.» з 24.06.2004 по 31.07.2008:

запис № 17 - 24.06.2004 прийнятий гірником очисного забою з повним робочим днем під землею, наказ від 24.06.2004 № 86;

запис № 18 - 31.03.2003 на підстав наказу від 31.03.2003 № 22 «Про атестацію робочих місць» підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1;

запис № 19 - 01.01.2005 переведений гірничим майстром ділянки ВТБ з повним робочим днем під землею, наказ від 04.01.2005 № 4;

запис № 20 - на підстав наказу від 31.03.2003 № 22 «Про атестацію робочих місць» підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1;

запис № 21 - 01.08.2005 переведений гірником очисного забою з повним робочим днем під землею, наказ від 01.08.2005 № 65/1;

запис № 22 - на підстав наказу від 31.03.2003 № 22 «Про атестацію робочих місць» підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1;

запис № 23 - на підстав наказу від 20.02.2008 № 17 «Про атестацію робочих місць» підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1;

запис № 24 - 31.07.2008 звільнений за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ від 31.07.2008 № 67.

За даними Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (форми ОК-5) за період роботи позивача в ТОВ «Альянс Л.Т.Д.» з його заробітку утримувалися до пенсійного фонду страхові внески (арк. спр. 16-17).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно з частиною п'ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637,у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України віл 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно в дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць умовами праці після 21 серпня 1992 року.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Як вже вище вказано, у трудовій книжці позивача наявні всі необхідні відомості про роботу позивача в ТОВ «Альянс Л.Т.Д.», а саме: про роботу гірником очисного забою з повним робочим днем під землею та гірничим майстром ділянки ВТБ з повним робочим днем під землею; про атестацію цих робочих місць згідно з наказами від 31.03.2003 № 22 та 20.02.2008 № 17, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

За таких обставин суд дійшов висновку, що УПФУ в м. Лисичанську Луганської області безпідставно не зарахований період роботи позивача в ТОВ «Альянс Л.Т.Д.» з 24.06.2004 по 31.07.2008 до пільгового стажу, що дає право на призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, а рішення УПФУ в м. Лисичанську Луганської області від 10.07.2018 № 1565 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно, судом встановлено, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов'язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб'єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

Зважаючи на обставини справи, суд дійшов висновку, що настання для позивача негативних наслідків пов'язано з прийняттям УПФУ в м. Лисичанську Луганської області рішення від 10.07.2018 № 1565, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, тобто, у зв'язку з прийняттям відповідачем індивідуального акта.

Таким чином, ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення УПФУ в м. Лисичанську Луганської області від 10.07.2018 № 1565 та зобов'язання УПФУ в м. Лисичанську Луганської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення за пенсією - 03.07.2018, із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоду роботи позивача в ТОВ «Альянс Л.Т.Д.» з 24.06.2004 по 31.07.2008.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що самі по собі дії (бездіяльність) відповідача, вчинені останнім з метою виконання своїх функцій та повноважень, не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх протиправними, жодним чином не сприятиме відновленню прав позивача. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо винесення рішення.

Що стосується вимоги щодо зобов'язання відповідача виплатити позивачу недоотриману суму пенсії з 03.07.2018 суд вважає за необхідне зазначити, що за Законом № 1058-IV виплата пенсії розпочинається з моменту її призначення. Таким чином, обов'язок органу Пенсійного фонду України призначити пенсію особі з дня звернення за її призначенням, у повній мірі охоплює й обов'язок органу Пенсійного фонду України розпочати виплату такої пенсії з дня звернення за пенсією, тому додаткового зобов'язання за судовим рішенням не потребує.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлено ставку судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на рівні 1762,00 грн.

Таким чином, ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру становить 704,80 грн.

Позивачем за подання до суду даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 710,80 грн, що підтверджено квитанцією від 14.09.2018 № 51 (арк. спр. 3).

З вищевикладеного слідує, що позивачем судовий збір сплачений у більшому розмірі, ніж визначений законом.

Під час ухвалення судового рішення за правилами КАС України суд вирішує питання про розподіл судових витрат у межах належної суми судового збору - 704,80 грн.

Що стосується суми судового збору, внесеної у більшому розмірі, ніж встановлено законом, - 6,00 грн, то за правилами пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Відповідно, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу право звернення до суду із клопотанням про повернення такої суми збору.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Як вже вище вказано, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню внаслідок обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

При цьому суд зауважує, що предметом спору у даній справі є відмова органу Пенсійного фонду України у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, та зобов'язання відповідача відновити порушене право.

Відповідно, обрання позивачем неналежного способу захисту порушених прав фактично не змінює тієї обставини, що вимоги позивача є правомірними.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 93191, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (місце знаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Свердлова, будинок 347, код за 7) про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 10 липня 2018 року № 1565 «Про відмову в призначенні пенсії за віком, згідно з пунктом 3 частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Чечель Івану Павловичу».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення за пенсією - 03 липня 2018 року, із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоду роботи позивача в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Альянс Л.Т.Д.» з 24 червня 2004 року по 31 липня 2008 року.

У задоволенні вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо винесення рішення від 10 липня 2018 року № 1565, зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області виплатити недоотримані суми пенсії відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова