Справа № 808/2326/16
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 жовтня 2018 року (11 год. 00 хв.)Справа № 808/2326/16 Провадження СН/0840/19/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Гаврик С.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 (69104, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул Перемоги, 14, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 №11-13

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 №11-13.

16.07.2018 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 808/2326/16 передано на розгляд судді Конишевій О.В.

Ухвалою суду від 20.07.2018 позовна заява прийнята до провадження суддею Конишевою О.В. та призначено підготовче засідання на 16.08.2018.

Ухвалою суду від 16.08.2018продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та призначено наступне підготовче засідання на 01.10.2018.

Ухвалою суду від 16.08.2018 витребувано додаткові докази від

Ухвалою суду (протокольна форма) від 01.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01.10.2018.

У судовому засіданні 01.10.2018 представник позивача позов підтримав, зокрема зазначив, що сума автомобіля із встановленим пробігом нижче, ніж яку зазначає відповідач. Вважає прийняте податкове повідомлення - рішення протиправним та позовну заяву просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.10.2018 проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі та підтримав пояснення, надані у відзиві на позовну заяву. Відповідно до відзиву зазначає, що контролюючим органом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу, який є об'єктом оподаткування транспортним податком, у зв'язку з чим, відповідачем відповідно до приписів статті 267 ПК України визначено податкові зобов'язання з транспортного податку та направлено на адресу позивача відповідне податкове повідомлення-рішення. Крім того, зазначає, що Мінекономрозвитку України є уповноваженим органом з визначення середньоринкової вартості та переліку транспортних засобів. Вважає, що відповідачем правомірно та своєчасно прийнято та направлено позивачу оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а тому відсутні підстави для його скасування. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником легкового автомобіля BMW X5, державний номер НОМЕР_2, 2015 року випуску, об'єм двигуна 1995, первинно зареєстрований 20.11.2015. Згідно акту прийому - передачі автомобіля від 31.10.2015 №15-30 вартість автомобіля складає 1529576,12 грн.

29.06.2016 відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № 11-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000 грн.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2016 адміністративний позов задоволено повністю.

За результатами оскарження даної постанови в суді апеляційної інстанції апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції залишена без змін.

За результатами оскарження постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2016 в суді касаційної інстанції, касаційну скаргу відповідача задоволено частково. Постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Суд касаційної інстанції зазначив, що судом першої інстанції не було витребувано ані у відповідача, ані у Мінекономрозвитку, інформації, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення.

16.08.2018 судом було витребувано від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі- Мінекономрозвитку) інформаційну довідку про середньоринкову вартість легкового автомобіля марки BMW, модель Х5, 2,0, внутрішнього згорання, дизель, АТ, рік випуску 2015, пробіг 3500, за період з 01.06.2018 по 30.06.2016 або на момент винесення податковим органом податкового повідомлення - рішення № 11-13 від 29.06.2016.

03.09.2018 Мінекономрозвитком було надано до суду інформацію (вх.№ 27302), відповідно до якої розрахована у 2016 році згідно з Методикою середньоринкова вартість автомобіля BMW Х5 з об'ємом циліндрів двигуна 2,0 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач, 2015 року випуску та пробігом 3500 км. Становила 847952,62 грн. (з ПДВ).

Крім того, судом досліджено наявні в матеріалах справи розрахунки вартості транспортних засобів з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку від 06.09.2016, відповідно до яких середньоринкова вартість транспортного засобу становить:

-легковий автомобіль марки BMW, модель Х5, 2,0, внутрішнього згорання, дизель, АТ, рік випуску 2015, пробіг 1 км. - 836283,54 грн.;

-легковий автомобіль марки BMW, модель Х5, 2,0, внутрішнього згорання, дизель, АТ, рік випуску 2015, пробіг 35000 км. - 739041,27 грн.;

Аналізуючи вищезазначену інформацію, суд встановив, що вартість автомобіля є нижчою ніж вартість, яку зазначає відповідач.

Оцінюючи правомірність нарахування відповідачем позивачу у 2016 році транспортного податку, суд виходить із такого.

Згідно з п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України податок на майно належить до місцевих податків. Відповідно до п. 265.1 ст. 265 ПК України транспортний податок є складовою податку на майно.

Так, Законом України №71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», що набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції та запроваджено транспортний податок.

24.12.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01.01.2016 року (далі - Закон №909-VIII), яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об'єкту оподаткування транспортним податком.

Підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 ст. 267 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції Закону України від 24.12.2015 №909) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки Законом України № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01 січня 2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше 5 років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про протиправність застосування податковим органом у 2016 року положень ст. 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком.

Крім того, пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Виходячи з системного аналізу вищевикладеного, суд зазначає, що законодавець на 2016 рік не передбачив залежності нарахування транспортного податку від факту прийняття відповідною радою рішення про встановлення місцевих податків.

Також, суд звертає увагу на те, що зі змісту пп. 267.2.1 ч. 267.2 ст. 267 ПК України та Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 вбачається, що повноваження та обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація.

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378 грн, відповідно середньоринкова вартість автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) становила понад 1033500 грн.

У своїх запереченнях відповідач посилається на те, що ним була отримана інформація необхідна для розрахунку транспортного податку за місцем реєстрації об'єкта оподаткування від органів внутрішніх справ.

Однак до суду відповідачем до податкового повідомлення-рішення не надано жодного розрахунку вартості автомобіля, не доведено, чи є транспортний засіб, який належить позивачу, об'єктом оподаткування транспортним податком. Такі дані не наведені відповідачем і в запереченнях проти позовних вимог.

Враховуючи те, що підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація, а відповідачем не доведено той факт, що в нього була в наявності та використана інформація від Мінекономрозвитку, а ті розрахунки вартості транспортного засобу від Мінекономрозвитку, що містяться в матеріалах справи, свідчать про те, що вартість автомобіля не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, тому суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для визначення позивачу суми податкового зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" за 2016 рік та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки середньоринкова вартість автомобіля нижче, ніж зазначає відповідач.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 139,241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 14, ) - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області від 29.06.2016 №11-13.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, 14, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 08.10.2018.

Суддя О.В. Конишева