Справа № 817/494/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2018 року м. Рівне №817/494/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Гоч Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.01.2018 № , від 11.01.2018 № , прийнятих на підставі акта перевірки від 28.12.2017 № 1538/17-00-13-09/5, якими позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів на суму 13551,11 грн. та акцизного податку з товарів (транспортні засоби, крім мотоциклів та мопедів), ввезених на територію України фізичними особами, на суму 67755,57 грн.

На обґрунтування позову позивач зазначила, що підставою перевірки є надана інформація уповноваженим державним органом; предметом перевірки є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати митних платежів, що випливають з дати виготовлення та дати першої реєстрації автомобіля в реєстраційному документі. Позивач вказала на неправомірність проведення документальної перевірки, оскільки відповідно до абзацу другого пункту 78.2 ст.78 ПК України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78 статті 78 цього Кодексу, у разі якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків. Зазначила, що за результатами проведеної у 2016 році перевірки на підставі акта від 30.08.2016 № 205/17-00-13-02/НОМЕР_1 відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 12.09.2016 № та №, які позивачем були оскаржені до суду та скасовані судом. Позивач зауважила, що обставини щодо достовірності даних про першу реєстрацію автомобіля, що зазначена в свідоцтві про реєстрацію, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, а відтак не підлягають доказуванню відповідно до ч.4 ст.78 КАС України. При цьому вказала, що свідоцтво про реєстрацію на даний час є чинним, будь-яких рішень компетентних органів чи суду щодо визнання його підробленим, незаконним чи нечинним, - відсутні.

За наведеного, просила визнати протиправними та скасувати оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою від 03.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.58-59), в якому заперечив проведення контролюючим органом всупереч п.78.2 ст.78 ПК України повторної перевірки з одного й того ж предмета та зазначив, що перевірки позивача в обох випадках здійснювались на підставі вимог не Податкового кодексу України, а Митного кодексу України, зокрема, пункту 7 частини першої статті 336, пункту 1 частини другої статті статті 351 МКУ - у першому випадку та пункту 7 частини першої статті 336, пункту 2 частини другої статті 351 МКУ - у другому випадку, тобто з різних підстав. Окрім цього, вказав, що перша перевірка здійснена в серпні 2016 року на підставі отриманої інформації офіційного дилера заводу-виробника ввезеного автомобіля щодо дати першої реєстрації автомобіля, що впливало на визначення зобов'язань перед бюджетом при ввезенні такого автомобіля на митну територію України; друга перевірка в грудні 2017 року здійснена на підставі одержаної інформації митних органів Республіки Австрія, що вплинуло на визначення зобов'язань перед бюджетом. Відтак, зазначив, що перевіркою 2017 року було визначено податкові зобов'язання, виходячи саме з даних митного органу іноземної держави, що жодним чином не пов'язано з проведеною перевіркою 2016 року.

Також представник відповідача вказав, що підставою для прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень стали обставини щодо невідповідності відомостей у документах, поданих до митного оформлення товару, та відомостей, що містяться в документах, наданих уповноваженим органом іноземної держави, а саме: при митному оформленні транспортного засобу до Рівненської митниці ДФС декларантом подано документ № НОМЕР_3 від 17.09.2010, виданий компанією General Motors Austria GMBH, 1220 Wien, відповідно до якого дата першої реєстрації автомобіля "Opel" модель "Vivaro" ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 - 17.09.2010.

На підставі інформації, отриманої від митних органів Республіки Австрія (надано листом ДФС України від 12.06.2017 № 3340/35/17-70-20) встановлено, що оформлення експорту автомобіля марки "Opel" модель "Vivaro" ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 відбулося 15.06.2015 за експортною декларацією СRN 15AT100000EVMDZD4D0 на митниці Відень; як декларант виступало підприємство Mototrans Logistik GMBH, 1220 Wien, Оbdachgasse. Як відправник автомобіля заявлене підприємство "Auto Nita, Hugo-von-Taufers-Strasse 7. IT - 39032 Campo Tures. Sand in Taufers", як одержувач - ОСОБА_3.

Експортна вартість транспортного засобу заявлена в розмірі 900 євро на підставі рахунку № 11/А від 13.06.2015, виставленого громадянці ОСОБА_3 компанією Auto Nita, NUKA BESIM, Nordring 25, 39031 Bruneck-Brunico (BZ) Італія, на автомобіль марки "Opel" модель "Vivaro" ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2. Для оформлення експорту не надавалися більше жодні документи.

В ході перевірки справи митними органами Республіки Австрія направлено запит щодо допуску автомобіля до експлуатації в фінансову поліцію - DIAC, 7561 Heiligenkreuz. З отриманої відповіді встановлено, що автомобіль "Opel" модель "Vivaro" ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 не допускався до експлуатації на території Австрії.

З метою детального з'ясування обставин справи митними органами республіки Австрія також скеровано запит до компанії General Motors Austria GMBH, 1220 Wien. У відповіді на запит повідомлено, що автомобіль "Opel" модель "Vivaro" ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 не був транспортований до Австрії і документ № НОМЕР_3 від 17.09.2010 не був виданий компанією General Motors Austria GMBH. Вказаний транспортний засіб був призначений для Італії, номерний знак НОМЕР_4, дата реєстрації - 18.05.2010.

Представник відповідача зазначив, що вказану інформацію було отримано відповідно до Порядку обміну податковою інформацією за спеціальними письмовими запитами з компетентними органами іноземних держав, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1247 від 30.11.2012.

Вказав, що за отриманими результатами перевірки уповноваженого органу іноземної держави документально підтверджено інформацію про неавтентичність поданих позивачем документів та недостовірність відомостей, що в них містяться, у зв'язку з чим було визначено податкові зобов'язання.

З наведених підстав просив в позові відмовити повністю.

Позивач подав відповідь на відзив (а.с.80-83), в якому вказав на відсутність в інформації митних органів Республіки Австрія документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів (технічний паспорт) чи про недостовірність відомостей, що в ньому містяться. Зазначив, що сам технічний паспорт на перевірку не брався, розслідування щодо його неавтентичності ні відповідачем, ні іншим органом не проводилось, що суперечить ч.3 ст.45 МКУ. Вказав, що під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суми митних платежів на підставі первинних реєстраційних документів та оригіналу інвойсу. Додаткових досліджень податковими та митними органами не проводилось, а інформація, отримана від уповноважених органів іноземних держав, стосується лише факту ймовірної підробки документів.

Окрім цього, зазначив, що інформація митних органів іноземної держави про те, що автомобіль не був транспортований в Австрію і технічний паспорт на нього не був виданий компанією General Motors Austria GMBH, відповідає дійсності, оскільки в технічному паспорті зазначено особу, що видала технічний паспорт - Firma Opel Austria Vertrieb GmbH. Щодо допуску до експлуатації автомобіля на території Австрії митні органи звертались в фінансову поліцію - DIAC, 7561 Heiligenkreuz (Хайлигенкройц федеральна земля Нижня Австрія, округ Баден, автомобільний код - BN), тоді як в технічному паспорті зазначено місто, в якому автомобіль було допущено до експлуатації та видано номери - Volkernmarkt (Фелькермаркт, федеральна земля Каритинія, округ Фелькермаркт, автомобільний код - VK).

За наведеного, вважає, що результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, не свідчать про заниження податкових зобов'язань, визначених платником податків, а тому просив позов задовольнити.

Розгляд справи неодноразово відкладався з поважних причин.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (у зв'язку з закінченням строку повноважень судді Нор У.М.) справу визначено до розгляду судді Дорошенко Н.О. Ухвалою від 11.07.2018 справу прийнято до провадження суддею Дорошенко Н.О. та призначено підготовче засідання на 23.07.2018.

Відповідач участі уповноваженого представника в підготовчому засіданні не забезпечив з причин, не визнаних судом поважними. Ухвалою суду від 23.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.08.2018.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, наведених в заявах по суті справи.

З'ясувавши доводи та аргументи сторін, встановивши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, перевіривши їх зібраними у справі доказами, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд встановив та врахував таке.

Матеріалами справи стверджено, що 01.07.2015 декларантом Приватного підприємства "АЛЬЯНС АВТО-БРОКЕР" ОСОБА_4 подано до митного оформлення декларацію ІМ40ДЕ №204050001/2015/007910, якою заявлено до митного оформлення ввезений з Республіки Австрія громадянином України ОСОБА_5, за дорученням громадянки ОСОБА_3, вантажний автомобіль марки "Opel", модель "Vivaro", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_2, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 3, призначення: для використання по дорогах загального користування (для перевезення вантажів), номер двигуна - НОМЕР_5 (маркування), тип двигуна - дизельний, робочий об'єм циліндрів двигуна - 2464 см3, вантажопідйомність - 1,185 т, маса у разі максимального завантаження - 2,985 т, тип кузова - фургон, в наявності стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, відсутні вікна в бокових панелях, відсутні доступні отвори для кріплення сидінь та встановлення пристроїв безпеки, відсутні в задній частині декоративне оздоблення та ознаки комфорту, календарний рік виготовлення - 2010, модельний рік виготовлення - 2010, не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля.

Загальна фактурна вартість 21152,47 грн. (або 900 євро), заявлена декларантом загальна митна вартість в сумі 95186,10 грн. (або 4050 євро).

При митному оформленні вищевказаного транспортного засобу сплачені наступні митні платежі:

мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами (код платежу - 121) 10% - 9518,61 грн.;

додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на митну територію України фізичними особами (код платежу - 122) 5% - 4759,31 грн.;

податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами (код платежу - 128) 20% - 22124,45 грн.;

акцизний податок (код платежу - 185) 0,02 EUR - 1158,22 грн.

Головним управлінням ДФС у Рівненській області на підставі наказу №510 від 18.08.2016 "Про проведення документальної невиїзної перевірки", відповідно до п.7 ч.1 ст.336, п.1 ч.2 ст.351 Митного кодексу України, проведено документальну невиїзну перевірку дотримання фізичною особою - громадянкою ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, вимог законодавства з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України з поданням митної декларації від 01.07.2015 №204050001/2015/007910.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено акт №205/17-00-13-02/НОМЕР_1 від 30.08.2016, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення законодавства України з питань державної митної справи платником податків ОСОБА_3, внаслідок декларування невірної дати виготовлення транспортного засобу та дати початку використання товару за МД типу ІМ40ДЕ від 01.07.2015 №204050001/2015/007910, що призвело до заниження бази оподаткування та порушення вимог ст.257, ч.1 ст.377 Митного кодексу України; п.190.1 ст.190, пп.215.3.5 п.215.3 ст.215, п.218.1 ст.218, пп.222.2.1 п.222.2 ст.222 Податкового кодексу України, а також, як наслідок, до несвоєчасної та не в повному обсязі сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації типу ІМ40ДЕ від 01.07.2015 №204050001/2015/007910 на суму 54204,45грн., в тому числі: податок на додану вартість - 9034,07грн., акцизний податок на транспортні засоби, які ввозяться на митну територію України - 45170,38грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями на підставі акта №205/17-00-13-02/НОМЕР_1 від 30.08.2016 Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення рішення:

№ від 12.09.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів" на 11292,59грн., в тому числі за основним платежем на 9034,07грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 2258,52грн.;

№ від 12.09.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "акцизний податок з товарів (транспортні засоби, крім мотоциклів і велосипедів), ввезених на митну територію України фізичними особами" на 56462,98грн., в тому числі за основним платежем на 45170,38грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 11292,60грн.

Зазначені вище фактичні обставини встановлені постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.02.2017 в справі № 817/1496/16 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Вказаним судовим рішенням позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12.09.2016 № та № (а.с.29-33).

Окрім цього, вказаним судовим рішенням було встановлено, що датою першої реєстрації вказаного автомобіля є 17.09.2010, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, виданого уповноваженим органом країни продавця. Зазначений документ був долучений до митної декларації від 01.07.2015 №204050001/2015/007910.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017 у справі № 817/1496/16 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.02.2017 залишено без змін (а.с.34-37).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.06.2017 К/800/20049/17 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного Управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.02.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017 у справі № 817/1496/16 (а.с.38-40).

Відповідно до частини четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, наведені вище фактичні обставини, встановлені постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.02.2017 в справі № 817/1496/16, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, в якій беруть участь ті самі особи.

Суд встановив, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області 14.12.2017 видано наказ № 2119 на підставі п.7 ч.1 ст.336, ст.345, ч.1, п.2 ч.2 ст.351, ст.352, 354 Митного кодексу України про проведення в період з 21.12.2017 по 22.12.2017 документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання гр. ОСОБА_3 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні автомобіля за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.07.2015 № 204050001/2015/007910 (а.с.65).

За результатами перевірки складено акт від 28.12.2017 № 1538/17-00-13-09/НОМЕР_1 (а.с.84-86), відповідно до висновків якого документальною позаплановою невиїзною перевіркою дотримання громадянкою ОСОБА_3 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні автомобіля за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.07.2015 № 204050001/2015/007910 встановлено порушення:

статті 257, частини 1 статті 377 МКУ, підпункту 215.3.5-2 пункту 215.3 статті 215 ПКУ, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті акцизного податку на загальну суму 45170,38 грн.,

пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПКУ, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 9034,07 грн.

Згідно з пунктом 2.6.1 акта перевірки від 28.12.2017 № 1538/17-00-13-09/НОМЕР_1 в ході перевірки було перевірено, окрім документів, перевірених під час перевірки в 2016 році, також: інформацію та документи, що надані митними органами Республіки Австрія та скеровані ДФС України листом від 12.06.2017 № 15072/7/99-99-20-2-01-17 щодо надання інформації про оформлення автомобіля марки "Opel", модель "Vivaro", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_2, надіслані Рівненською митницею ДФС листом від 20.06.2017 № 3340/35/17-20 на лист ГУ ДФС у Рівненській області від 13.12.2016 №5036/9/17-00-13-02-04; листи Рівненської митниці ДФС від 30.10.2017 № 5980/15/17-70-19 та № 6929/35/17 від 18.12.2017.

Як встановлено з акта перевірки, відзиву на позов та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, контролюючий орган за результатами порівняльного аналізу відомостей, наявних у документах, поданих до митного оформлення товару, та відомостей, що містяться в документах, наданих уповноваженим органом іноземної держави, встановлено невідповідність відомостей щодо дати першої реєстрації імпортованого громадянкою України ОСОБА_3 транспортного засобу за МД від 01.07.2015 №204050001/2015/007910, які впливають на розрахунок митних платежів, а саме: транспортний засіб "Opel", модель "Vivaro", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_2, на дату перетину митного кордону України та оформлення митної декларації був у використанні більше 5 років.

За результатами розгляду заперечення ОСОБА_3 на акт перевірки висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 28.12.2017 № 1538/17-00-13-09/НОМЕР_1, залишено без зміни (а.с.13-16).

Суд встановив, що ГУ ДФС у Рівненській області на підставі акта перевірки від 28.12.2017 № 1538/17-00-13-09/НОМЕР_1 прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 11.01.2018 № , яким у зв'язку з порушенням статті 257, частини 1 статті 377 Митного кодексу України, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України збільшено ОСОБА_3 суму грошового зобов'язання за платежем: "податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів" на загальну суму 13551,11 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями на 9034,07 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 4517,04 грн. (а.с.10).

податкове повідомлення-рішення від 11.01.2018 № , яким у зв'язку з порушенням статті 257, частини 1 статті 377 Митного кодексу України, підпункту 215.3.5-2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України збільшено ОСОБА_3 суму грошового зобов'язання за платежем: "акцизний податок з товарів (транспортні засоби, крім мотоциклів і велосипедів), ввезених на митну територію України фізичними особами" на загальну суму 67755,57 грн., у тому числі: за податковими зобов'язаннями на 45170,38 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 22585,19 грн. (а.с.11).

З розрахунку фінансових санкцій (а.с.12) та пояснень представника відповідача встановлено, що відповідачем застосовано штрафну санкцію в розмірі 50% від суми занижених зобов'язань за ознакою повторності правопорушення, з урахуванням акта перевірки №205/17-00-13-02/НОМЕР_1 від 30.08.2016.

Не погодившись з правомірністю податкових повідомлень-рішень, позивач оскаржила їх до суду.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч.2 ст.1 МК України).

Згідно із ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості (п.4, п.5 ч.5 ст.54 МК України).

Пунктом 8 ч.1 ст.336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Відповідно до частини 1 статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи (ч.3 ст.345 МК України).

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч.6 ст.345 КМ України).

Згідно із ч.1 ст.351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Відповідно до ч.2 ст.351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів (п.1 ч.2 ст.351 МК України); надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (п.2 ч.2 ст.351 МК України).

Статтею 352 МК України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.354 МК України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу доходів і зборів та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Окрім цього, відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України,

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу (п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України).

Відповідно до абз.5 п.215.1 ст.215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать серед іншого і транспортні засоби для перевезення вантажів.

Ставки податку встановлюються цією статтею і є єдиними на всій території України (п.215.2. ст.215 Податкового кодексу України).

Так, акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД за ставкою податку у твердій сумі з одиниці реалізованого товару (продукції) (специфічні) 0,02 євро за 1 куб.см об'єму циліндрів двигуна (п. 215.3.5-2 ст.215 Податкового кодексу України). При цьому передбачено, що ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40 для автомобілів.

Оскільки спірні правовідносини сторін зумовлені датою першої реєстрації транспортного засобу, суд враховує, що відповідно до п.п. 14.1.163 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України перша реєстрація транспортного засобу - це реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби (п.п.14.1.251 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Згідно з вказаним Порядком, якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

Матеріалами справи стверджено і сторонами не заперечується, що під час митного оформлення транспортного засобу за митною декларацією від 01.07.2015 №204050001/2015/007910 дата першої реєстрації транспортного засобу марки "Opel", модель "Vivaro", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_2 була визначена 17.09.2010 відповідно до свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, долученого до митної декларації, що й слугувало підставою для нарахування обов'язкових митних платежів.

Суд встановив, що відповідно до документа "Datenblatt" (аркуш даних) № НОМЕР_3 від 17.09.2010, що виданий компанією Opel Austria Vertrieb GmbH, дата першої реєстрації автомобіля "Opel" модель "Vivaro" ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 - 17.09.2010 (а.с.139-140).

Під час документальної невиїзної перевірки позивача відповідно до акта перевірки від 30.09.2016 № 205/17-00-13-02/НОМЕР_1 висновки контролюючого органу про невідповідність дати першої реєстрації транспортного засобу ґрунтувалися на інформації офіційного дистриб'ютора виробника Opel в Україні ТзОВ "Дженерал Авто Груп" і такі висновки були визнані необґрунтованими судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Матеріалами справи стверджується, що в подальшому контролюючим органом було направлено запит до митних органів Республіки Австрія про надання адміністративної допомоги в проведенні перевірки законності ввезення на митну територію України транспортного засобу "Opel", модель "Vivaro" (VIN НОМЕР_2 ). Отримана відповідь та додані до неї документи були скеровані Державною фіскальною службою України до Рівненської митниці ДФС 12.06.2017 та в подальшому були використані відповідачем під час проведення документальної невиїзної перевірки позивача, результати якої слугували підставою для прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Суд встановив, що згідно з повідомленням митних органів Республіки Австрія від 10-11.05.2017 № 100000/85027/2017 стосовно автомобіля "Opel", модель "Vivaro" номер шассі НОМЕР_2 було встановлено, що експорт означеного автомобіля відбувся за експортною декларацією CRN 15AT100000EVMZD4D0 від 15.06.2015 на митниці Відень (декларант Motortrans Logistik GmbH, експортер: Auto Nita).

В ході перевірки з боку підприємства Motortrans Logistik GmbH був наданий експортний рахунок-фактура № 11/А від 13.06.2015, виданий фірмою Auto Nita.

Також суд враховує, що у вказаній відповіді митних органів Республіки Австрія зазначено, що надісланий з України аркуш даних на автомобіль було передано до компанії General Motors Austria GmbH та з'ясовано, що аркуш даних не був виданий компанією General Motors Austria GmbH; автомобіль не був транспортований до Австрії; автомобіль був призначений для Італії і був також зареєстрований в Італії, номерний знак ЕВ143ZZ, дата реєстрації 18.05.2010.

При цьому у відповіді митного органу Республіки Австрія зазначено, що "щодо надісланого з України аркушу даних на автомобіль може йтися про підробку".

Окрім цього, митним органом Республіки Австрія повідомлено про неможливість надання документів щодо фактично відповідного аркушу даних на автомобіль чи інших документів в Австрії, оскільки автомобіль був зареєстрований не в Австрії і рахунок продажу був виставлений не в Австрії (а.с.60-62).

Оцінюючи зазначені фактичні обставини справи, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.2 ст.351 МК України надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України, - може слугувати підставою для проведення документальної невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України.

З огляду на наведене, суд не приймає доводи позивача щодо відсутності підстав для проведення документальної перевірки повторно з питань, які були охоплені попередньою перевіркою, позаяк в даному випадку підставою для проведення такої перевірки слугувала інформація уповноважених органів іноземної держави, одержана після проведення попередньої перевірки, а підстави для її проведення встановлені Митним кодексом України.

Разом з тим, суд зауважує, що інформація, отримана Державною фіскальною службою України від митних органів Республіки Австрія щодо не допуску автомобіля до експлуатації в Австрії - грунтується на повідомленні з фінансової поліції за результатами пошуку в Центральному реєстрі транспортних засобів Федерального Міністерства внутрішніх справ; щодо призначення автомобіля для Італії, реєстрації його в Італії, дати реєстрації 18.05.2010 - ґрунтується на відповіді менеджера компанії General Motors Austria GmbH.

При цьому, спірні правовідносини сторін виникли саме у зв'язку з обставинами щодо дати першої реєстрації транспортного засобу, увезеного позивачем на митну територію України. Під час митного оформлення дата такої реєстрації 17.09.2010 була підтверджена офіційним документом "Datenblatt" (аркуш даних) № НОМЕР_3 від 17.09.2010, який було прийнято митним органом.

Суд зазначає, що інформація, надана митними органами Республіки Австрія, ставить під сумнів достовірність означеного документа, однак не підтверджує факту його недостовірності.

Більш того, суд зауважує, що митним органом Республіки Австрія повідомлено про неможливість надання документів щодо фактично відповідного аркушу даних на автомобіль чи інших документів в Австрії, оскільки автомобіль був зареєстрований не в Австрії і рахунок продажу був виставлений не в Австрії.

Разом з тим, отримавши наведену вище інформацію від уповноваженого органу іноземної держави, контролюючий орган не вжив жодних заходів задля достовірного встановлення дати реєстрації транспортного засобу, не скерував відповідного запиту до уповноважених органів Республіки Італія, не отримав та не надав суду свідоцтва про реєстрацію, аркуша даних чи іншого офіційного реєстраційного документа, який би підтверджував, що дата реєстрації транспортного засобу, заявлена під час його митного оформлення, не відповідає даті реєстрації, зазначеній в автентичних реєстраційних документах. Суд підкреслює, що означені відомості, наведені у відповіді митних органів Республіки Австрія з посиланням на лист менеджера компанії General Motors Austria GmbH, не можуть слугувати належним та допустимим доказом дати першої реєстрації 18.05.2010, за відсутності документального підтвердження відповідних обставин.

Таким чином, за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності даних, наведених у реєстраційних документах на автомобіль, що видані іноземним органом, контролюючим органом не було вжито передбачених ст.ст. 351, 352 МК України, ст. 83 ПК України заходів щодо отримання до проведення перевірки від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про неавтентичність поданих позивачем документів чи недостовірності відомостей, що в них містяться.

За відсутності документально підтвердженої інформації з означеного питання висновки контролюючого органу щодо неавтентичності поданих документів чи недостовірності відомостей, що в них містяться, суд вважає передчасними.

Окрім цього, в пункті п.2.5 акта перевірки від 28.12.2017 № 1538/17-00-13-09/НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_3 було направлено письмовий запит від 15.12.2017 № 2166/ФОП/17-00-13-09-04 про надання документів або їх копій, завірених належним чином, пояснень, довідок, інформації. Громадянкою ОСОБА_3 документів, що свідчать про діяльність платника податків (спростовують викладені в акті перевірки факти) в ході проведення перевірки не надавались.

Документально підтверджені відомості щодо дати надіслання на адресу позивача відповідного поштового відправлення відповідачем до справи не надано. Разом з тим, наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 р. за № 173/24950, затверджено нормативні строки пересилання поштових відправлень (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку), зокрема: в межах області - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання до поштової скриньки + 3 дні (для простої письмової кореспонденції); при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Таким чином, означений запит від 15.12.2017 міг бути отриманий позивачем не раніше 19.12.2017, в той час як перевірка підлягала проведенню в період з 21 по 22.12.2017.

Суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.353 МК України під час проведення перевірки посадові особи органу доходів і зборів, які проводять перевірку, для отримання документів (їх копій), пояснень, довідок подають керівнику підприємства або уповноваженій ним особі письмові запити під особистий підпис на другому примірнику таких запитів із зазначенням переліку документів (їх копій), пояснень, довідок, необхідних для перевірки, та строку їх надання. Такі запити можуть бути подані не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення строку перевірки (у тому числі продовженого).

Відтак, контролюючий орган під час документальної невиїзної перевірки позивача не витребував від платника податків документів та пояснень в порядку та у строки, встановлені законом.

Висновки контролюючого органу частково ґрунтуються на інформації ТзОВ "Дженерал Авто Груп", наведеної в документах, що були в його розпорядженні під час документальної перевірки в 2016 році, які критично оцінені як неналежні докази в судовому рішенні у справі № 817/1496/16. Додатково отримані в подальшому документи від митних органів Республіки Австрія ставлять під сумнів дату першої реєстрації транспортного засобу 17.09.2010, однак не доводять дату такої реєстрації 18.05.2010.

Не встановлення фактичних обставин щодо дати першої реєстрації транспортного засобу, підтвердженої відповідними реєстраційними документами, не отримання додаткових документів від платника податків під час проведення перевірки дають підстави для висновку про її неповноту.

Суд враховує, що одним з принципів податкового законодавства України відповідно до норм статті 4, пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України є принцип презумпції добросовісності дій, рішень платника податків, у зв'язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання фіскальному органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено належними та допустимими доказами, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких встановлена судом.

В даній справі зазначені обставини відповідачем не встановлені, відповідні докази суду не надані.

Окрім цього, надані як стороною позивача, так і стороною відповідача відомості з мережі Інтернет не беруться судом до уваги на підтвердження позовних вимог та заперечень сторін з огляду на те, що вони не можуть бути оцінені ні як письмові, ні як електронні докази, а відтак не відповідають вимогам належності, достовірності та допустимості доказів.

Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідженням зібраних у справі доказів не підтверджено порушення позивачем ст.257, ч.1 ст. 377 МК України, пп.215.3.5-2 п.215.3 ст.215 ПК України, п.187.8 ст.187, п.190.1 ст.190 ПК України, а відтак суд вважає відсутніми підстави для збільшення позивачу грошового зобов'язання по сплаті акцизного податку та податку на додану вартість, що виключає застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення не відповідають критеріям добросовісності та розсудливості, прийняті без врахування всіх обставин, а відтак є протиправними та підлягають скасуванню. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України суд присуджує документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Рівненській області (33023 м. Рівне, вул. Відінська,12, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.01.2018 № , від 11.01.2018 № .

Стягнути на користь ОСОБА_3 з Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 817,06 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2018 року.

Суддя Дорошенко Н.О.