Справа № 823/586/18
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

02 жовтня 2018 року

справа №823/586/18

адміністративне провадження №К/9901/58824/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Черкаської спеціалізованої школи 1-3 ступенів №33 ім. В.Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у складі судді Кульчицького С.О. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у складі суддів Собківа Я.М., Петрика І.Й., Сорочка Є.О. у справі №823/586/18 за позовом Черкаської спеціалізованої школи 1-3 ступенів №33 ім. В.Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області до Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс» про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

08 лютого 2018 року Черкаська спеціалізована школа 1-3 ступенів № 33 ім. В. Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області (далі - Школа, позивач у справі) звернулася до суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області (далі - Управління, відповідач у справі) про визнання протиправним і скасувати попередження відповідача про неналежне виконання бюджетного законодавства від 29 січня 2018 року № 222/4-16, зобов'язання відповідача зареєструвати бюджетне зобов'язання за додатковою угодою № 14 від 28 грудня 2017 року до договору поставки товарів № 141 від 30 травня 2017 року, укладеною між позивачем, Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс», з посиланням на то, що оскаржуваним попередженням до позивача застосовано заходи впливу за порушення порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань. На думку позивача, чинне законодавство України не містить вичерпного переліку діянь, що підпадають під ознаки порушення порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань, а тому попередженням відповідача про неналежне виконання бюджетного законодавства порушено принцип юридичної визначеності та передбачуваності закону.

17 квітня 2018 року рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року, позивачу в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю, з мотивів доведеності складу бюджетного правопорушення та відсутності підстав для реєстрації бюджетного зобов'язання.

10 серпня 2018 року позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та істотного порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю, визнати протиправним та скасувати попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства від 29 січня 2018 року №222/4-16 Управління та зобов'язати його зареєструвати бюджетне зобов'язання за додатковою угодою від 28 грудня 2017 року №14 та договору від 30 травня 2017 року №141 поставки товарів, укладеною між Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, Черкаською спеціалізованою школою 1-3 ступенів №33 ім. В. Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс».

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне тлумачення судами попередніх інстанцій положень статті 36 Закону №922-8, не застосування до спірних правовідносин положень статті 267 Господарського кодексу України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Доводить невірне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, вбачає у незастосуванні до спірних правовідносин положень статті 7 Закону №922-8, які підлягали застосуванню та положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які підлягають застосуванню.

14 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувано справу №823/586/18 із Черкаського окружного адміністративного суду.

29 серпня 2018 року Управлінням наданий відзив на касаційну скаргу позивача до Верховного Суду, в якому вважає подану позивачем касаційну скаргу безпідставною, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

23 серпня 2018 року справа №823/586/18 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Черкаська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 33 ім. В.Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області в розумінні Бюджетного кодексу України є бюджетною установою та визначена розпорядником бюджетних коштів.

Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради проведено процедуру закупівлі по замовнику Черкаській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 33 ім. В.Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області та визначено переможця відкритих торгів Товариство з обмеженою відповідальністю "Каштан-Плюс".

За умовами тендерної документації строк поставки товару встановлений з 03 квітня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

30 травня 2017 року між Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, як замовником, позивачем, як платником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Каштан-Плюс", як постачальником, укладено договір поставки товару, а саме продуктів харчування, укладені додаткові угоди подані на реєстрацію та взяті на облік відповідачем.

Останньою додатковою угодою від 28 грудня 2017 року № 14, пунктом 3.2 договору поставки товару від 30 травня 2017 року № 141 визначена ціна угоди 860 979 грн., при цьому фінансування 2017 року становить 303 517 грн. 40 коп., фінансування 2018 року складає 557 461 грн. 60 коп. Договір виконано у повному обсязі у 2017 році, товар поставлено та проведено розрахунок.

17 січня 2018 року Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради затверджено тимчасовий кошторис та план асигнувань тимчасового кошторису загального фонду бюджету позивача на І квартал 2018 року.

23 січня 2018 року Черкаською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 33 ім. В.Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області надано до управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області для реєстрації бюджетного зобов'язання додаткову угоду від 28 грудня 2017 року № 14 до договору поставки товару від 30 травня 2017 року №141, згідно реєстрації бюджетних зобов'язань № 5 та № 6.

29 січня 2018 року відповідачем внесено позивачу попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства за № 222/4-16, на підставі пункту першого частини першої статті 117 Бюджетного кодексу України, а подану додаткову угоду від 28 грудня 2017 року № 14 до договору поставки товару від 30 травня 2017 року № 141 повернуто без виконання.

Склад бюджетного правопорушення полягає у тому, що позивачу при укладенні додаткової угоди від 28 грудня 2017 року № 14 у разі відсутності або недостатності кошторисних призначень необхідно було керуватися пунктом першим частини четвертої статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме зменшити обсяги закупівлі продуктів харчування у 2017 році з урахуванням фактичних обсягів видатків, а не викладати в новій редакції п. 3.2 договору № 141 щодо перенесення залишку невикористаної суми договору з перенесенням фінансування на 2018 рік у сумі 557461 грн. 60 коп.

Підставою для винесення оскаржуваного рішення за позицією відповідача, погоджену судами попередніх інстанцій стала відсутність документально підтверджених об'єктивних обставин для укладення додаткової угоди № 14 від 28 грудня 2017 року згідно зі статтею 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та недотримання позивачем правових засад функціонування бюджетної системи України, що, на думку відповідача, є порушенням бюджетного законодавства України.

Як правильно встановили суди попередніх інстанцій, суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття казначейською службою попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства, що регулюється нормами Конституції України, Бюджетного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій висновувалися на системному аналізі положень частини першої статті 22, статей 43, 48, 112 Бюджетного кодексу України, Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі», Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань органи Казначейства, з огляду на який серед іншого дійшли висновку про те, що у разі відсутності або невідповідності встановленим законодавством вимогам необхідних документів у сфері закупівель, орган казначейства не реєструє бюджетні зобов'язання.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що бюджетне зобов'язання взяте за договором поставки товару від 30 травня 2017 року № 141 та додатковими угодами від 08 червня 2017року № 1, від 13 серпня 2017року № 4, від 31 жовтня 2017 року № 9, від 29 листопада 2017 року № 11 за 2017 рік повністю виконане сторонами договору у 2017 році, додаткова угода від 28 грудня 2017 року №14 укладена з метою поставки товару у 2018 році, без укладення нового договору поставки, з використанням договору від 30 травня 2017 року № 141, укладеного між сторонами на 2017 рік, всупереч змісту тендерної документації.

Попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства № 222/4-16 від 29 січня 2018 року та вчинення відповідачем дій по поверненню без виконання поданих позивачем документів узгоджується з положеннями бюджетного законодавства та компетенцією управління, з дотриманням способу реалізації владних управлінських функцій.

Суд визнає безпідставним доводи заявника касаційної скарги основані на положеннях цивільного, господарського законодавства та інституті права власності у світлі застосування положень Першого протоколу, з огляду на те, що специфіка спірних відносин не підпадає повністю за предметом регулювання як під цивільне, так і під господарське законодавство. Правова природа договору та додатків до нього, що є предметом розгляду у даній справі, по суті своїй є адміністративним договором в розумінні пункту 16 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року), відтак особливості бюджетного законодавства є обов'язковими при врахуванні укладення та виконання будь-яких угод у межах спірних відносин, оскільки обов'язки за цим договором виходячи із джерела фінансування є обов'язками Держави, а не виключно сторони угоди.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Черкаської спеціалізованої школи 1-3 ступенів №33 ім. В.Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер