Справа № 825/1822/15-а
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

03 жовтня 2018 року

Київ

справа №825/1822/15-а

адміністративне провадження №К/9901/1262/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 у складі судді Поліщук О.Л. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2015 у складі колегії суддів: Межевич М.В. (головуючий), Земляної Г.В., Сорочко Є.О. у справі №825/1822/15-а за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.06.2015, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2015, позов задоволено повністю. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного спеціаліста відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 з 18.03.2015. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.03.2015 по 26.06.2015 в розмірі 14790,91 грн. Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати в межах суми за один місяць у розмірі 4415,25 грн. допущено до негайного виконання.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. Службовця Збройних Сил України ОСОБА_1 призначено з 31.10.2006 на посаду провідного спеціаліста, з посадовим окладом 480,00 грн. на місяць, з залишенням 15 рангу державного службовця, що підтверджується витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 від 30.10.2006 №132.

3.2. З 28.05.2013 службовця Збройних Сил України ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста з посадовим окладом 1147,00 грн. зі збереженням 13 рангу державного службовця, що підтверджується витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) від 28.05.2013 №31.

3.3. 18.03.2015 ОСОБА_1 надав військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву про звільнення з роботи за власним бажанням та просив виплатити компенсацію за невикористану відпустку з 31.09.2014 по 18.03.2015.

3.4. Як вбачається з витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 18.03.2015 №66 державного службовця ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділення комплектування Бахмацького районного військового комісаріату Чернігівської області, звільнено з роботи 18.03.2015 за власним бажанням відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України.

3.5. З 19.03.2015 ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 .

4. Приймаючи оскаржувані судові рішення суди попередніх інстанцій виходили з того, що за змістом статті 38 Кодексу законів про працю України звільнення працівника за власник бажанням відбувається після закінчення двотижневого строку з дня подання такої заяви, якщо інше не зазначено в самій заяві. Суди попередніх інстанцій наголосили, що згідно з`ясованих ними обставин, підстави для звільнення позивача до завершення двотижневого строку відсутні. Крім того, суди вважали, що звільнення позивача у день написання ним заяви суперечить вимогам статті 38 Кодексу законів про працю України.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Відповідачем - Чернігівським ОВК, подано касаційну скаргу на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2015 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

5.1. Аргументи скаржника полягають у тому, що суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень неправильно застосували норми матеріального права і порушили норми процесуального права. Зокрема, скаржник зазначив, що на позивача, як на державного службовця, який перебуває на службі у військовому комісаріаті, поширюється дія спеціальних нормативно-правових актів, зокрема, Настанови з мобілізаційного розгортання Збройних Сил України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.02.2013 №01. У відповідності до підпункту 5.4.5 даної Настанови, позивач не міг бути призваний на військову службу під час мобілізації, оскільки виконував функціональні обов`язки за посадою, що зберігалась у військових частинах (установах). Крім того, у своїй заяві про звільнення позивач самостійно визначив датою звільнення 18.03.2015, оскільки вказав про виплату йому компенсації за невикористану відпустку за період з 31.09.2014 по 18.03.2015. Тому, скаржник вважає, що позивача потрібно було звільнити за власним бажанням у день написання заяви, тобто з 18.03.2015 і підстави для поновлення його на посаді відсутні.

6. Позивач заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не подав.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
7. Конституція України:

"Стаття 43. <…> Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення".

8. Кодекс законів про працю України (далі КЗпП України):

Стаття 36. Підстави припинення трудового договору

"Підставами припинення трудового договору є:

…4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39) <…>".

Стаття 38. Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника

"Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору".

Стаття 119. Гарантії для працівників на час виконання державних

або громадських обов`язків

"…За працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

9. Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2232-XII):

Стаття 21. Матеріальне забезпечення громадян України у зв`язку з призовом або прийняттям на військову службу

"…2. Громадяни України для виконання обов`язків, пов`язаних із взяттям на військовий облік, призовом або прийняттям на військову службу, а також особи, які направляються районними (міськими) військовими комісаріатами на медичний огляд (медичне обстеження в амбулаторних чи стаціонарних умовах), лікування, звільняються від роботи на час, необхідний для виконання зазначених обов`язків та перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, із збереженням за ними місця роботи, займаної посади і середньої заробітної плати".

Стаття 39. Призов на військову службу під час мобілізації. Демобілізація

"…2. За громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, місце навчання у навчальному закладі незалежно від підпорядкування та форми власності та незалежно від форми навчання".

10. Настанова з мобілізаційного розгортання Збройних Сил України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.02.2013 №01 (далі Настанова):

1. Загальні положення

"Ця Настанова є нормативно-правовою базою та основним керівним документом для командувачів (командирів, начальників), штабів і військових комісаріатів з організації мобілізаційної роботи, при плануванні та проведенні заходів мобілізаційного розгортання Збройних Сил"

5.4.5. Комплектування Збройних Сил працівниками

"Працівники Збройних Сил, які працюють у військових частинах (установах) і є військовозобов`язаними, в особливий період виконують функціональні обов`язки за посадами, які зберігаються у військових частинах (установах) та на доукомплектування військових частин не призначаються."

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
11. Вирішуючи питання обґрунтованості касаційної скарги Верховний Суд наголошує на тому, що згідно з статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

12. Системний аналіз норм, закріплених у частинах 1-2 статті 38 КЗпП України, дає підстави для висновку, що розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника здійснюється у двотижневий строк з моменту письмового попередження про це працівником власника або уповноваженого ним органу.

13. Дострокове розірвання трудового договору з цих підстав може мати місце за умови неможливості працівника продовжувати роботу з причин, безпосередньо вказаних у частині 2 статті 38 КЗпП України або з інших поважних причин, у разі чого таке звільнення повинно бути здійснене власником або уповноваженим ним органом у строк, про який просить працівник.

14. Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 у своїй заяві про звільнення з роботи за власним бажанням не просив звільнити його до закінчення певного строку та не вказував причин, через які не міг продовжувати роботу. Тому, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності у відповідача підстав, передбачених частиною 2 статті 38 КЗпП України, для дострокового звільнення позивача з роботи у день написання ним заяви.

15. Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 у своїй заяві про звільнення зазначив про необхідність виплати йому компенсації за невикористану відпустку за період з 31.09.2014 по 18.03.2015. Дана обставина безпосередньо не стосується строків звільнення позивача з роботи та не може слугувати самостійною підставою для розірвання з ним трудового договору до закінчення двотижневого строку.

16. Крім того, Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на вимоги підпункту 5.4.5 Настанови, оскільки остання поширюється на командувачів (командирів, начальників), штабів і військових комісаріатів з організації мобілізаційної роботи та стосується організації мобілізаційної роботи, при плануванні та проведенні заходів мобілізаційного розгортання Збройних Сил України, а відтак, не має прямого відношення до процедури звільнення працівників з посад у військових частинах (установах) та не спростовує вимог статті 38 КЗпП України.

17. З урахуванням норм, закріплених у статті 119 КЗпП України та статтях 21, 39 Закону №2232-XII, звільнення ОСОБА_1 з роботи з моменту його призову на військову службу під час мобілізації на особливий період до Військової частини НОМЕР_1 не допускалось.

18. Таким чином, судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних судових рішень правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, що не знаходить свого спростування доводами касаційної скарги.

19. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

20. З огляду на це, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2015 - залишенню без змін.

ПОСТАНОВИВ:
21. Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

22. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2015 у справі №825/1822/15-а за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

23. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................
В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду