Справа № 826/15292/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 серпня 2018 року №826/15292/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, контролюючий орган, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №432-1305 від 18.04.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/15292/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення №432-1305 від 18.04.2016 року за платежем «земельний податок з фізичних осіб» позивачу особисто не вручалось, через поштове відділення не направлялось, а тому є таким, що не вручено платнику податків. Крім того, відповідачем направлено вказане рішення за адресою, яка не відповідає фактичному місцю реєстрації позивача. Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення №432-1305 від 18.04.2016 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

У своїх запереченнях проти позову представник відповідача стверджує, що позивач є платником земельного податку з фізичних осіб з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому контролюючим органом з урахуванням вимог статті 289 Податкового кодексу України правомірно визначено суму земельного податку та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

29.12.2016 року представник відповідача у судовому засідання надав заперечення на адміністративний позов, яке прийнято судом.

Розпорядженням щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ №2756 від 07.04.2017 року, адміністративну справу №826/15292/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.04.2017 року прийнято до провадження адміністративну справу №826/15292/16 суддею Шрамко Ю.Т. та призначено справу до судового розгляду.

15.06.2017 року представник позивача у судовому засіданні надав письмові пояснення до адміністративного позову, які прийнято судом.

У судовому засіданні 13.07.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у призначене судове засідання явку своїх представників не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України (у редакції, яка діяла станом на момент вчинення відповідної процесуальної дії), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 КАС України, беручи до уваги, що прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 13.07.2017 суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником нежитлових приміщень, загальною площею 492,5 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування нежитлового приміщення в житловому будинку від 22.03.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №5-1949 та договором купівлі-продажу нежилого приміщення від 31.10.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №6762 (Т.1, арк. 12-13).

Відтак, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №432-1305 від 18.04.2016 року за платежем «земельний податок з фізичних осіб» на суму 213 676,86 грн., (Т.1, арк. 11).

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 19, 55, 67 Конституції України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204 (далі - Порядок № 1204), у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

У силу пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (пункт 270.1 статті 270 ПК України).

Відповідно до пункту 287.8 статті 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, позивач є власником нежитлових приміщень підвалу №101 та нежилого приміщення №100 першого поверху та підвалу, загальною площею 492,5 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування нежитлового приміщення в житловому будинку №5-1949 від 22.03.2004 року та договором купівлі-продажу нежилого приміщення №6762 від 31.10.2002 року (Т.1, арк. 12-13).

Статтею 271 ПК України закріплено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутня, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано нормативно грошову оцінку земельної ділянки позивача з урахуванням коефіцієнта індексації, на підставі якої здійснювалось нарахування земельного податку з фізичних осіб останньому.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, суд вважає, що твердження відповідача щодо ненадання позивачем витягу з технічної документації Головного управління земельних ресурсів до контролюючого органу є необґрунтованими, оскільки саме контролюючий орган мав право звернутися до територіального органу Держземагенства за місцезнаходженням земельної ділянки та отримати дані державного земельного кадастру.

Таким чином, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а відповідач не надав суду докази, якими підтверджується використання контролюючим органом при обчисленні земельного податку позивача таких даних, при цьому протилежного відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено.

Згідно з пунктом 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У силу пункту 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку №1204 податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу.

Крім того, згідно з пунктом 9 розділу II Порядку №1204 до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

З матеріалів справи вбачається, що з 19.12.2006 року місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією документу, що посвідчує особу (Т.1, арк. 10).

Разом з тим, відповідачем на підтвердження надіслання податкового-повідомлення-рішення позивачу надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, проте адреса зазначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні та вказаному повідомленні про вручення поштового відправлення, а саме: м. Украєнка, вул. Б. Хмельницького, 43, що не відповідає фактичному місцю проживанню позивача.

Відповідно до пункту 6 розділу III Порядку №1204 у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби).

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів надіслання податкового повідомлення рішення та розрахунку податкового зобов'язання позивачу, а тому оскаржуване податкове-повідомлення рішення є таким, що не вручено позивачу.

При цьому, суд звертає увагу, що наявні недоліки щодо форми оскаржуваного податкового повідомлення, які зауважив у своєму адміністративному позові позивач, не є підставою для визнання його протиправним.

Внаслідок викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів щодо обгрунтованння сум нарахування земельного податку з фізичних осіб позивачеві, а також належних доказів надіслання (вручення) останньому оскаржуваного податкового-повідомлення-рішення, а тому податкове повідомлення-рішення №432-1305 від 18.04.2016 року є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 01024, АДРЕСА_1) до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 01011, м. Київ, вулиця Лєскова, 2) задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №432-1305 від 18.04.2016 року.

3. Присудити на користь ОСОБА_1 здійснені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко