Справа № 0240/2308/18-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2018-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 вересня 2018 р. Справа № 0240/2308/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Краєської І.В.

представника позивача: Шкурупія О.І.

представників відповідача: Пенькас В.М., Надкирничної Р.Ф.

свідка: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: малого приватного виробничо-комерційного підприємства "Шар"

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось мале приватне виробничо-комерційне підприємство "Шар" (далі - МПВКП "Шар") до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 03 квітня 2018 року ГУ ДФС у Вінницькій області проведено камеральну перевірку щодо порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов'язання з плати за землю (орендної плати) за 2016-2017 роки.

За результатами перевірки складено акт № 7776/02-32-53-01/19121522 від 03 квітня 2018 року висновками якого встановлено про порушення термінів сплати (перерахування) узгодженого грошового зобов'язання МК ВКП "Шар" з плати за землю (орендної плати) в сумі 177537 грн. 55 коп.

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 19 квітня 2018 року, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 34530,09 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 19 квітня 2018 року, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 488,71 грн.

Відтак, на думку позивача податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню у зв'язку з чим останній звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду на 15 серпня 2018 року.

15 серпня 2018 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від ГУ ДФС у Вінницькій області надійшов відзив на адміністративний позов. У якому зазначено, що за результатами камеральної перевірки з питань порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов'язання з плати за землю (орендної плати) МПВКП "Шар" згідно податкової декларації з плати за землю (орендної плати) за 2016-2017 роки порушило терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з орендної плати протягом строків, визначених п.57.3 ст.57 та п. 287.3 ст.287 ПКУ. Відповідно до інтегрованих карток за платежем "орендна плата" встановлено факти порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати за землю на загальну суму 177537,55 грн.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового місяця. Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПКУ виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Разом з тим, МПВКП "Шар" порушено граничні строки сплати самостійно визначених податкових зобов'язань за 2016-2017 роки та відповідно до податкових декларацій з плати за землю в ІКП утворилася сума податкового боргу по термінах сплати. Погашення податкового боргу відбувалося з запізненням дати граничного терміну сплати податкових зобов'язань. Статтями 31, 37 та 38 ПКУ передбачено, що податковий обов'язок припиняється його виконанням, яке відбувається шляхом сплати в повному обсязі відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Отже, грошове зобов'язання у разі його несплати набуває статусу податкового боргу, який може бути лише сплаченим платником податків самостійно або погашеним за допомогою контролюючого органу. Виходячи з вимог пунктів 56.11 та 56.15 ст. 56 ПКУ статус податкового боргу може змінюватися лише у випадку оскарження платником податків у встановленому законодавством порядку грошових зобов'язань, що визначені контролюючим органом (до дня закінчення процедури оскарження). Грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків У податковій декларації не підлягає оскарженню. Отже, податковий борг, що виник за самостійно задекларованими податковими зобов'язаннями, не підлягає оскарженню.

15 серпня 2018 року судове засідання відкладено на 04 вересня 2018 року для наданням доказів відповідачем.

04 вересня 2018 року на адресу суд від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких зазначено, що за результатами камеральної перевірки з питань порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов'язання з плати за землю (орендної плати) МПВКП "Шар" згідно податкової декларації з плати за землю (орендної плати) за 2016-2017 порушило терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з орендної плати протягом строків, визначених п.57. 3 ст. 57 та пункту 287.3 ст.287 ПКУ. Відповідно до інтегрованих карток за платежем "орендна плата" встановлено факти порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати за землю на загальну суму 177537, 55 грн.

Разом з тим, МПВКП "Шар" порушено граничні строки сплати самостійно визначених податкових зобов'язань за 2016-2017 роки та відповідно до податкових декларацій з плати за землю в ІКП утворилася сума податкового боргу по термінах сплати. Погашення податкового боргу відбувалося з запізненням дати граничного терміну сплати податкових зобов'язань.

Позивач вказує на те, що існує невідповідність сум зазначених в акті також, не зрозуміло, на що нараховано штраф.

Повідомляємо, що відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 09.02.2016 року по справі № 802/1818/15-а, апеляційну скаргу малого приватного виробничо-комерційного підприємства "Шар" залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17.11.2015 року без змін. Тобто, 09.02.2016 року ухвала суду набрала законної сили та позивач мав сплатити штраф відповідно до податкового повідомлення-рішення. У зв'язку з тим, що штраф по податковому повідомленню-рішенню сплачено у 2018 році МПВКП "Шар" нараховано штрафні санкції у зв'язку з несвоєчасною сплатою узгоджених зобов'язань.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відзиві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 39241580 від 17 червня 2015 року МПВКП "Шар" орендує земельну ділянку за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Столярчука, 15 відповідно до договору оренди земельної ділянки.

03 квітня 2018 року ГУ ДФС у Вінницькій області проведено камеральну перевірку щодо порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов'язання з плати за землю (орендної плати) МП ВКП "Шар" за 2016-2017 роки.

За результатами перевірки складено акт № 7776/02-32-53-01/19121522 від 03 квітня 2018 року висновками якого встановлено про порушення термінів сплати (перерахування) узгодженого грошового зобов'язання МК ВКП "Шар" з плати за землю (орендної плати) в сумі 177537 грн. 55 коп.

13 квітня 2018 року МП ВКП "Шар" на адресу ГУ ДФС у Вінницькій області направлено заперечення на акт перевірки № 7776/02-32-53-01/19121522 від 03 квітня 2018 року. У яких МП ВКП "Шар" просить скасувати акт перевірки № 7776/02-32-53-01/19121522 від 03 квітня 2018 року як такий, що суперечить нормам Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 19 квітня 2018 року, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 34530,09 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 19 квітня 2018 року, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 488,71 грн.

26 квітня 2018 року МП ВКП "Шар" на адресу ГУ ДФС у Вінницькій області направило скаргу на податкові повідомлення-рішення № та № від 19 квітня 2018 року.

Листом № 4954/10/02-32-53-01 від 07 травня 2018 року ГУ ДФС у Вінницькій області повідомило, що за наявністю факту порушення термінів сплати (перерахування) узгодженого грошового зобов'язання з плати за землю (орендної плати) МПВКП "Шар" за період з 2016-2017 роки, висновки акту перевірки № 7776/02-32-53-01/19121522 від 03 квітня 2018 року залишено без змін, а заперечення МПВКП "Шар" без задоволення.

27 червня 2018 року ГДФС у Вінницькій області винесено рішення про результати розгляду скарги № 21928/6/99-99-1-03-01-25 від 27 червня 2018 року у якому зазначено, що податкові повідомлення-рішення № та № від 19 квітня 2018 року залишаються без змін, а скарга без задоволення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11. статті 56 Податкового кодексу передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

У відповідності до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно пункту 287.3. статті 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, "грошове зобов'язання платника податків" - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.75.1.1. ст. 75 Податкового кодексу камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

За результатами камеральної перевірки з питань порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов'язання з плати за землю (орендної плати) МПВКП "Шар" згідно податкової декларації з плати за землю (орендної плати) за 2016-2017 роки порушило терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з орендної плати протягом строків, визначених п.57. 3 ст. 57, та пункту 287. 3 ст. 287 Податкового кодексу України.

Відповідно до інтегрованих карток за платежем "орендна плата" встановлено факти порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати за землю на загальну суму 177537, 55 грн.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового місяця.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Разом з тим, МПВКП "Шар" порушено граничні строки сплати самостійно визначених податкових зобов'язань за 2016-2017 роки та відповідно до податкових декларацій з плати за землю в ІКП утворилася сума податкового боргу по термінах сплати. Погашення податкового боргу відбувалося з запізненням дати граничного терміну сплати податкових зобов'язань, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що існує невідповідність сум зазначених в акті, також останньому не зрозуміло, на що нараховано штраф.

У судовому засіданні представник відповідача зазначила, що відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 09.02.2016 року по справі № 802/1818/15-а апеляційну скаргу Малого приватного виробничо-комерційного підприємства "Шар" залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17.11.2015 року без змін. Тобто, 09.02.2016 року ухвала суду набрала законної сили та позивач мав сплатити штраф відповідно до податкового повідомлення - рішення № від 20.05.2015 року.

У зв'язку з тим, що штраф по вказаних податкових повідомленнях - рішеннях сплачено у 2018 році, МПВКП "Шар" нараховано штрафні санкції у зв'язку з несвоєчасною сплатою узгоджених зобов'язань.

Окрім того, суд заслухав пояснення свідка ОСОБА_4, яка у своїх показах посилалась на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17.11.2015 року.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні підстави для застосування відносно позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10 та 20 відсотків погашеної суми податкового боргу у відповідності до положень п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України, а тому оскаржені податкові повідомлення - рішення прийняті в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та чинним законодавством України.

Таким чином судом встановлено, що позивачем несвоєчасно сплачено податкові зобов'язання з орендної плати, що призвело до порушення вимог п.287.3 ст. 287 ПК України.

При вирішенні вказаного спору суд також бере до уваги і позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 21-377а15 від 16.06.2015 року, відповідно до якої для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету.

Доказів на підтвердження сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання у терміни визначені Податковим кодексом України позивачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатні та допустимі докази на спростування вищенаведених у позові обставин, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Мале приватне виробничо-комерційного підприємство "Шар" (місцезнаходження: 03022, м. Київ, пров. Охтирський, 3, офіс 201, );

Головне управління ДФС у Вінницькій області (місцезнаходження: 21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код ЄДПОУ 39402165).

Суддя Мультян Марина Бондівна