Справа № 190/359/17(2-а/190/6/17)
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

05 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №190/359/17(2-а/190/6/17)

провадження №К/9901/33596/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М.,
суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Чередниченка В.Є., суддів Іванова С.М., Панченко О.М.) у справі №190/359/17 за позовом ОСОБА_1 до П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
а) визнати неправомірними дії відповідача-1 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 року (категорія 2) із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
б) зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2) із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років з 25 грудня 2016 року відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
2. Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2017 позов задоволено повністю.
3. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.
4. У касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
6. Листом від 24.02.2017 №1698/05/47 відповідач-1 відмовив позивачу у призначенні пенсії з урахуванням ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, оскільки з наданих позивачем документів відсутня можливість підтвердити факт перебування позивача в зоні відчуження.
7. Вважаючи незаконними зазначене рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
8. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, серія НОМЕР_1 , а тому він має право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На думку суду першої інстанції, вимагаючи надання довідок про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідач фактично створює умови для перевірки обставин, які вже встановлені при вирішенні питання щодо надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
9. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що з наданих позивачем документів не вбачається факт перебування позивача саме у зоні відчуження, тобто в населеному пункті визначеному в Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (затверджений Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106). Крім того, в наданих позивачем документах не значиться також і об`єкт, де ним проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
10. Окремо суд апеляційної інстанції зазначив, що наявність у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії дає йому право на користування пільгами передбаченими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для цієї категорії осіб, проте сама по собі наявність такого посвідчення не може бути підставою для призначення позивачу пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки для призначення пенсії за цією статтею крім такого посвідчення необхідно надати документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
11. Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує, що суд апеляційної інстанції безпідставно не взяв до уваги ряд доказів, які підтверджують факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме в зоні відчуження. Крім того, на переконання позивача, висновки суду апеляційної інстанції суперечать позиції Верховного Суду України, викладеній в ухвалі від 04.09.2015 (справа №690/23/15-а).
12. Відповідач проти задоволення касаційної скарги заперечив та зазначив, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального та матеріального права.
V. ОЦІНКА СУДУ
13. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
14. Ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, особам які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, - 10 років.
15. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
16. Аналіз зазначених норм чинного законодавства свідчить, що для наявності у особи права на призначення пенсії із зменшенням на 10 років пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», така особа повинна довести факт своєї роботи у зоні відчуження (до 1 липня 1986 року факт роботи незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року факт роботи не менше 5 календарних днів).
17. Суд першої інстанції встановив, що 29.01.1993 позивачу було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, серія НОМЕР_1 .
18. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.
19. Суд апеляційної інстанції встановив, що з довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10.08.1999 №51/1/10608 вбачається, що в архівних документах в/ч НОМЕР_2 зазначено відрядження ОСОБА_1 водія автомобільної роти штабних машин в район м. Чорнобиль 21.06.1986 (наказ від 21.06.1986 №137). Прибуття з даного відрядження не відображено.
20. В наказах командира в/ч НОМЕР_3 зазначено прибуття ОСОБА_1 водія в/ч 39289 з району Чорнобильської АЕС 21.08.1986 (наказ від 21.08.1986 №233). Вибуття в дане відрядження не зазначено. Місто дислокації військової частини 39289 м. Київ.
21. У військовому квитку позивача зазначено, що останній з 20.06.1986 по 21.08.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
22. У картці обліку доз радіоактивного опромінення рядового Теличко зазначено, що у період з 21.06.1986 по 21.08.1986 щодня доза радіоактивного опромінення становила 0,13 рентгенів.
23. Колегія суддів зазначає, що зазначені документи в поєднанні з наявністю у позивача статусу «учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» (відповідно до зазначеного вище посвідчення) дають змогу стверджувати, що у в червні 1986 позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме в зоні відчуження.
24. Посилання суду апеляційної інстанції як на підставу відмови у задоволенні позову на той факт, що позивачем не надано документів на підтвердження того, у яких саме населених пунктах та на яких об`єктах позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вже зазначено вище, в даному випадку наявні у справі докази дають підстави стверджувати, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
25. При вирішенні справи Судом взято до уваги правовий висновок Верховного Суду України (ухвала від 04.09.2015 у справі №690/23/15-а), відповідно до якого єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
26. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.
27. Рішення суду першої інстанції відповідає закону і скасовано судом апеляційної інстанції помилково.
28. Відповідно до ст. 352 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
29. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 345, 352 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 у справі №190/359/17 скасувати.
3. Постанову П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2017 у справі №190/359/17 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб