Справа № 1340/3875/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/3875/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

представника відповідача - Далекорей С.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо повернення ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при першій державній реєстрації в Україні легкового автомобіля;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області подання на повернення ОСОБА_2 помилково зарахованого до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при першій державній реєстрації в Україні легкового автомобіля в загальній сумі 44 2012,28 грн. згідно квитанції № НОМЕР_1 від 05.01.2018.

В обґрунтування позову зазначає, що згідно з посвідченням про реєстрацію транспортного засобу Закарпатської митниці ДФС серія ZK № 0006865 від 26.12.2017 у зв'язку із переїздом в Україну на постійне проживання, позивач транспортував належний йому транспортний засіб «BMW Х5», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_2, який був придбаний ним під час постійного проживання в Федеративній Республіці Німеччина. При здійсненні реєстрації автомобіля позивачем було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування при першій державній реєстрації в Україні легкового автомобіля згідно квитанції № НОМЕР_1 ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК» від 05.01.2018. Однак, першу реєстрацію вищевказаного транспортного засобу позивачем було здійснено 29.06.2016 у Федеративній Республіці Німеччина, а тому грошові кошти у сумі 44 212,28грн. на думку позивача сплачені помилково. Позивач звертався до відповідача із заявою про повернення помилково сплаченого збору, однак Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області відмовило у поверненні помилково сплачених коштів. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Відповідач подав до суду відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначено, що відповідно до пп. 14.1.163 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше. Оскільки, позивачем не заперечується той факт, що у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання, ним проводилась первинна реєстрація транспортного засобу на території України, отже, немає підстав для повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою від 31.08.2018 суддя відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Через канцелярію суду 04.10.2018 під представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила у повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні. Пояснила, що особа, яка має вперше зареєструвати автомобіль в Україні, є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Заслухавши пояснення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки ГУ ДМС України у Львівській області за листопад 2017 року № 02-01, 10.11.2017 року громадянину ОСОБА_2 у паспорті громадянина України за кордон серії НОМЕР_3, виданий 29.04.2008, органом 4615 анульовано штамп «Постійне місце проживання - Німеччина».

Згідно посвідчення про реєстрацію транспортного засобу Закарпатською митницею ДФС серія ZK №0006865 від 26.12.2018 у зв'язку із переїздом в Україну на постійне проживання, позивач ввіз в Україну належний йому транспортний засіб «BMW Х5», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_2, який був придбаний під час постійного проживання в Федеративній Республіці Німеччина. Згідно реєстраційного свідоцтва № OL-S-0-060/16-00100 позивачем раніше була здійснена реєстрація вище вказаного транспортного засобу у Федеративній Республіці Німеччина.

При здійсненні реєстрації транспортного засобу в Україні позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування при першій державній реєстрації в Україні легкового автомобіля в розмірі 44 2012,28 грн. згідно квитанції № НОМЕР_1 ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК» від 05.01.2018.

20.06.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення помилково або надмірно перерахованих коштів у зв'язку з тим, що первинна реєстрація автомобіля уже здійснювалась ним на території Федеративної республіки Німеччина. Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 02.07.2018 своїм листом № 348/П-99-01 повідомило, що відсутні правові підстави повернення позивачу сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при першій державній реєстрації в Україні легкового автомобіля, посилаючись на Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1740 від 03.11.1998.

При вирішенні спору суд враховує наступні положення чинного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та орна місцевого самоврядування ,їх посадові особи зобов'язані діяти лише не підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Реєстраційні операції з транспортними засобами в Україні, здійснюються відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок № 1388).

Пунктом 8 Порядку №1388 передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування"(далі - Закон №400/97-ВР), платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі, що підлягають першій державній реєстрації в Україні територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, крім випадків забезпечення легковими автомобілями інвалідів згідно із законодавством та успадкування легкових автомобілів відповідно до закону.

Згідно з пунктом 6 статті 2 Закону №400/97-ВР, об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 7 статті 1 цього Закону, є вартість легкового автомобіля.

Відповідно до пункту 8 статті 4 Закону № 400/97-ВР, на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору, зокрема, для платників збору, визначених пунктом 7 статті 1 цього Закону, залежно від вартості об'єкта, визначеного пунктом 6 статті 2 цього Закону:

- 3 відсотки - якщо об'єкт оподаткування не перевищує 165 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня звітного року;

- 4 відсотки - якщо об'єкт оподаткування перевищує 165, але не перевищує 290 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня звітного року;

- 5 відсотків - якщо об'єкт оподаткування перевищує 290 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня звітного року.

Пунктом 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок №1740), визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі, що підлягають першій державній реєстрації в Україні в територіальних органах з надання сервісних послуг МВС шляхом:

- купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством);

міни;

- дарування (безоплатної передачі);

- успадкування (крім випадків успадкування легкового автомобіля відповідно до закону);

- з інших підстав, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 14 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій Територіальні органи з надання сервісних послуг МВС здійснюють реєстрацію легкових автомобілів лише за умови сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується документом про сплату цього збору.

У відповідності до пп.14.1.163 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Як вбачається я з матеріалів справи, позивач вперше здійснив реєстрацію вказаного автомобіля на території України, в наслідок чого ним був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отже, сплата була здійснена відповідно до вимог Закону. Суд критично ставиться до посилань позивача про те, що першу реєстрацію автомобіля здійснена в Федеративній Республіці Німеччина, оскільки юрисдикція та законодавство цієї країни не розповсюджується на Україну.

Завданням адміністративного судочинства, за приписами ч.1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що необхідно відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. З приводу цього, суд зазначає, що оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, розподіл судових витрат у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Львівський окружний адміністративний суд до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 09 жовтня 2018 року.

Суддя В.М. Сакалош