Справа № 342/531/18
Суддя: Ничик Г. І.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 342/531/18
Провадження № 2-а/342/41/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, сержанта поліції 1 бат. 1 роти УПП в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позов обґрунтовував тим, що відповідачем 16.05.2018 р. складено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 403818 про те, що позивач ніби-то порушив п. 8.7.3 ПДР України - «порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал», що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Він визнаний винним у тому, що 16.05.2018 р. о 13 год. 02 хв. на перехресті вулиць Франка-Незалежності в м. Івано-Франківську, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора жовтого кольору, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України. Його було зупинено на вул. А.Мельника, 9А в м. Івано-Франківськ та постановлено оскаржувану постанову. Вказану постанову інспектора вважає незаконною і такою, що підлягає до скасування, виходячи з наступного. Того дня на перехресті вулиць Франка-Незалежності в м. Івано-Франківську він почав маневр на зелене світло світлофора, який дозволяв проїзд і поїхав на вул. ОСОБА_3, маневр закінчив на жовте світло світлофора, тому його дії відповідали п.п. 8.10, 8.11, 16.8 ПДР України. Відповідач, проігнорувавши пояснення позивача, який наголошував, що рух автомобілем почав на зелений сигнал світлофора, безпідставно склав оскаржувану постанову, яку позивач відмовився підписувати. Зазначає, що відповідач не надав ніяких доказів, які б підтверджували його вину порушення п. 8.7.3 ПДР України. За таких обставин просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справу у його відсутності.

Відповідач, його представник в судове засідання не зявилися, до суду поступив відзив представника відповідача ОСОБА_4, в якому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, покликаючись на те, що після зупинки ТЗ по вул. Мельника, 9А відповідач підійшов до водія, представився відповідно до п. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», виконавши вимогу п. 2 ст. 35 згаданого Закону, проінформував водія про причину зупинки: проїзд водієм регульованого перехрестя по вул. Франка - Незалежності на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. «ґ» 8.7.3. ПДР. Після виконання вимог, передбачених ст. 18 та 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідач предявив законну вимогу до водія про предявлення документів, передбачених п. п. «а», «б», «г» п. 2.1 ПДР. Водієм виявився позивач, який на вимогу поліцейського предявив вищевказані документи, що підтверджується відеозаписом із нагрудного відео реєстратора відповідача. У відзиві, зазначаючи, що дії поліцейського є правомірними, представник відповідача також вказує, що «доказом в даній справі є фактичне зізнання позивача про проїзд на жовтий сигнал світлофору, мабуть вважаючи, що проїзд на вказаний ним сигнал світлофору не несе адміністративної відповідальності». Просив відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача.

Оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, відповідно до положень ч.3 ст. 194 КАС України. П. 10 ч.1 ст.4 КАС України визначає, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.4 ст.229 згаданого кодексу - у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області сержантом поліції ОСОБА_2 водія транспортного засобу - позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАА № 403818 від 16.05.2018р., винесеної інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області сержантом поліції ОСОБА_2 о 13год.02 хв. 16.05.2018р. позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_2, на перехресті вулиць Франка-Незалежності в м. Івано-Франківську, здійснив проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3.«ґ» ПДР. Відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до вимог п. 8.7.3 ґ ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно п. 8.7.3 в ПДР України зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. У відповідності до вимог п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

З переглянутого судом відеоматеріалу з нагрудного відеореєстратора відповідача, доданого до відзиву на позов, неможливо встановити обставини правопорушення: наданий відеозапис не містить фіксації проїзду позивачем перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, лише фіксує момент зупинки керованого позивачем автомобіля поліцейськими. Будь-яких інших доказів вчинення розглядуваного правопорушення відповідачем не представлено. Отже, відповідачем не доведений факт вчинення позивачем порушення ПДР.

Таким чином, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії не відповідає принципу верховенства права і має ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. В частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Остання визначає, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку. Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В порушення вказаної норми відповідач не надав суду належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на вище наведене, суд приходить до переконання, що оскаржувану постанову слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, ст.ст. 9, 122, 220, 222, 251,258,268, 280,283 КУпАП, керуючись ст.ст. 72,77,194,205,211,220, 229, 241-246,250,255, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Скасувати Постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 403818 від 16.05.2018р., винесену інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області сержантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу 425 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через Городенківський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складене 03 жовтня 2018 року.

Суддя: Ничик Г. І.