Справа № 826/13651/17
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 жовтня 2018 року № 826/13651/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі

головуючої судді – Добрівської Н.А.

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом

Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

до

Державного підприємства «Проектний інститут Укрметротунельпроект»

про

стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві звернулось до суду з позовом до Державного підприємства «Проектний інститут Укрметротунельпроект» про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках у розмірі 1 569 494,78 грн., що виникла у зв’язку з несплатою податкових зобов’язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях та декларація.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2017 року позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

На виконання вимог ухвали суду представник позивача через канцелярію суду надіслав додаткові документи по справі.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно п.12 ч.1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

26.02.2018 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті за правилами спрощеного провадження у відповідності до п.4 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копія даної ухвали із визначенням строку для надання відзиву на позов була направлена відповідачу засобами поштового зв’язку та отримана 05.03.2018 року.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала суду від 12.03.2018 року, у відповідності до положень Закону України «Про доступ до судових рішень», оприлюднена 16.03.2018 року.

Своїм правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався, заяв/клопотань суду не направляв.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Заборгованість, що визначена контролюючим органом у позовній заяві на загальну суму 1 569 494,78 грн утворилась у зв’язку з несплатою у визначені Податковим кодексом України (далі по тексту – ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) строки зобов’язань по сплаті податку на додану вартість, земельного податку з юридичних осіб та податку на прибуток.

Відповідачем самостійно визначені наступні зобов’язання з податку на додану вартість у податкових деклараціях:

- № від 21.09.2015 року у розмірі 28 173,00 грн;

- № від 20.10.2015 року у розмірі 50 217,00 грн;

- № від 19.11.2015 року у розмірі 26 657,00 грн;

- № від 21.12.2015 року у розмірі 29 103,00 грн;

- № від 20.01.2016 року у розмірі 16 828,00 грн;

- № від 22.02.2016 року у розмірі 5 789,00 грн;

- № від 18.03.2016 року у розмірі 6 805,00 грн;

- № від 18.04.2016 року у розмірі 6 591,00 грн;

- № від 19.05.2016 року у розмірі 17 015,00 грн;

- № від 02.06.2016 року у розмірі 6 052,00 грн;

- № від 20.07.2016 року у розмірі 11 090,00 грн;

- № від 22.08.2016 року у розмірі 11 310,00 грн;

- № від 19.09.2016 року у розмірі 5 658,00 грн;

- № від 17.10.2016 року у розмірі 8 847,00 грн;

- № від 21.11.2016 року у розмірі 504,00 грн;

- № від 19.12.2016 року у розмірі 6 328,00 грн;

- № від 20.01.2017 року у розмірі 6 517,00 грн;

- № від 20.02.2017 року у розмірі 34 492,00 грн;

- № від 20.03.2017 року у розмірі 7 084,00 грн;

- № від 20.04.2017 року у розмірі 20 734,00 грн;

- № від 19.05.2017 року у розмірі 32 901,00 грн;

- №0 від 20.06.2017 року у розмірі 16 859,00 грн;

- № від 19.07.2017 року у розмірі 34 790,00 грн;

- № від 17.08.2017 року у розмірі 37 001,00 грн.

Також, на підставі п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України, відповідачу була нарахована пеня з податку на додану вартість в розмірі 234 657,70 грн.

Крім того, відповідачем самостійно визначені зобов’язання з земельного податку з юридичних осіб у податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності):

- № від 21.01.2014 року у розмірі 353,60 грн (за жовтень 2014 року), у розмірі 8 231,93 грн (за листопад 2014 року), у розмірі 8 231,93 грн (за грудень 2014 року);

- № від 25.02.2015 року у розмірі 123 380,19 грн (за січень-грудень 2015 року);

- № від 01.12.2015 року у розмірі 141 556,33 грн;

- № від 02.02.2017 у розмірі 171 414,30 грн.

Відповідачем також самостійно визначені зобов’язання з земельного податку з юридичних осіб в уточнюючих податкових розрахунках:

- № від 22.03.2016 року у розмірі 81 005,58 грн;

- № від 22.03.2016 року у розмірі 135 663,50 грн.

До того ж, відповідачем самостійно визначені штрафні санкції на підставі уточнюючих податкових розрахунків земельного податку

- за 2015 рік № від 22.03.2016 року у сумі 1 051,13 грн;

- за 2016 рік № у сумі 339,16 грн.,

Крім того, самостійно нараховано відповідачем пеню на підставі уточних податкових розрахунків земельного податку:

- за 2015 рік № у розмірі 3 500,26 грн;

- за 2016 рік № у розмірі 179,40 грн.

На підставі п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України, Концерну була нарахована пеня з земельного податку з юридичних осіб в розмірі 52 252,81 грн.

В силу положень, закріплених в п.54.1 ст.54 ПК України така сума грошового зобов’язання вважається узгодженою.

За відповідачем також рахується заборгованість, що виникла у зв’язку з несплатою грошових зобов’язань визначених податковими повідомленнями-рішеннями:

- з податку на додану вартість № від 16.09.2016 року у розмірі 126 699,87 грн;

- з податку на прибуток № від 08.06.2015 року у розмірі 55 175,82 грн;

- з податку на прибуток № від 08.06.2015 року у розмірі 7 343,39 грн.

Наведені податкові повідомлення-рішення з дотриманням вимог ст.42 та п.58.2 ст.58 ПК України надіслано на юридичну адресу платника податків, однак, повернулось не врученим з відповідною відміткою поштового відділення. Згідно з п.58.3 ст.58 ПК України таке податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до викладених у п.п.56.17.1, п.п.56.17.5 п.56.17 ст.56 ПК України податкові повідомлення-рішення на день звернення контролюючого органу до суду із даним позовом є узгодженими.

На підставі п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України, відповідачу була нарахована пеня з податку на прибуток в розмірі 9 572,81 грн.

Загальна сума заборгованості, що рахується за платником податків у сумі 1 569 494,78 грн підтверджується даними облікових карток платника податку.

Згідно із визначенням, наведеним в п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов’язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, згідно п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов’язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

З дотриманням порядку та строків, визначених у ст.59 ПК України, на представнику відповідача вручено податкову вимогу №2879-19 від 12.09.2013 року.

При цьому, у відповідності до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 87.1 статті 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно пунктів 95.1 – 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

На підставі наявних у справі доказів та їх оцінки під час розгляду справи в порядку спрощеного провадження, суд приходить до висновку про доведеність контролюючим органом підстав виникнення податкової заборгованості, наявність боргу у визначеному ним розмірі, а також дотримання встановленої законодавством процедури, що передує стягненню податкового боргу в судовому порядку, що дає суду підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 3, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 263, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Проектний інститут Укрметротунельпроект» суму податкового боргу у загальному розмірі 1 569 494 (один мільйон п’ятсот шістдесят дев’ять тисяч чотириста дев’яносто чотири) гривень 78 коп., з них:

- з податку на додану вартість на додану вартість у розмірі 795 007,54 грн;

- з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 734 180,14 грн;

- з податку на прибуток у розмірі 40 307,10 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Позивач – Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Відповідач – Державне підприємство «Проектний інститут Укрметротунельпроект» (, юридична адреса: 03168, м. Київ, вул. Воровського, 21, кв. (оф.)1).

Суддя Н.А. Добрівська