Справа № 2040/5530/18
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 вересня 2018 р. № 2040/5530/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

представника позивача - Павловського Р.О.,

представника відповідачів - Фіщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській області про неправомірними дій та скасувати рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії щодо відмови у реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 р. органом ДФС України в Єдиному реєстрі податкових накладних та скасувати Рішення Комісії ДФС № 660237/40557237 від 23.04.2018 року;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 р.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що спірним у даній справі рішенням комісії було відмовлено у реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 р. На думку позивача, вказане рішення є незаконним та таким, що порушує його права, оскільки до контролюючого органу було надано пояснення та усі документи з приводу обставин, що стали підставами для складення та реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 р. Також позивачем вказано, що у квитанції про зупинення реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників не було жодним чином конкретизовано причин зупинення реєстрації такого розрахунку, критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації розрахунків коригування, а містяться загальні посилання на норми законодавства. При цьому, позивач, не погодившись із таким рішенням звернувся до ДФС України зі скаргою, однак станом на час звернення до суду жодної відповіді на таку скаргу підприємством отримано не було, що відповідно до положень п.56.23 ст. 56 Податкового кодексу України свідчить про задоволення скарги позивача, у зв'язку з тією обставиною, що рішення по скарзі не було надіслано скаржнику. З огляду на не здійснення відповідачем добровільної реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, на думку позивача, відповідачем вчинено неправомірні дії та прийнято протиправне рішення, які порушують права позивача. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.07.2018 року прийнято позовну заяви до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, а також призначено розгляд справи у підготовчому провадженні.

Ухвалою суду від 29.08.2018 року залучено до участі у справі Головне управління ДФС у Харківській області в якості другого відповідача.

Представником відповідача Головного управління ДФС у Харківській області через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому останній проти заявленого позову заперечував та зазначив, що відповідно до постанови КМУ №117 від 21.02.2018 року у реєстрації можуть відмовити, якщо платник ПДВ: не надав письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній (розрахунку коригування), реєстрацію якої зупинили; не надав копій документів, необхідних, щоб ухвалити рішення про реєстрацію; надав документи, складені з порушенням законодавства. Також вказано, що позивачем не заперечується факт не подання пояснень щодо причин проведення коригування та не надано документи на підтвердження відсутності першої події. Також представником відповідача вказано, що позивачем не надано документи щодо транспортування та зберігання ТМЦ, накладні на придбання ТМЦ чи договір з перевізником, а також не надано документи щодо підтвердження відповідності продукції. Отже, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Представник позивача у судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Також представником позивача було заявлено клопотання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу.

Представник відповідачів по справі у судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро", код ЄДРПОУ - 40557237, пройшло процедуру державної реєстрації та набуло статусу суб'єкта господарювання, перебуває на обліку у Київській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та зареєстровано за юридичною/податковою адресою: 61002, Харківська обл., місто Харків, вул. Чернишевська, буд. 66.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що 06.10.2017 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №06/10/17-ТЄУ.

В подальшому, як встановлено судом 12.11.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» було виписано на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН» податкову накладну №3 суму - 243968,13 грн., в т.ч. ПДВ - 48793,63 грн. та направлено її засобами електронного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судовим розглядом справи встановлено, що після здійснення реєстрації вищевказаної податкової накладної та в результаті виконання позивачем умов укладеного договору виявилось, що позивачем було надано послуги СТОВ «ЛАН» тільки 16.11.2017 р. та на іншу суму, у зв'язку з чим 16.11.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» складено розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №8 до податкової накладної, який засобами електронного зв'язку направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до квитанції № від 15.12.2017 року, сформованої ДФС України, документ прийнято та реєстрацію зупинено. При цьому, вказано про виявлення помилки, а саме відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК зупинена. Також у квитанції вказано, що ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п.6 критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року №567. Відповідно до пункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація РК зупинена. РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним підпунктом 3 пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації РК в ЄР (а.с.12).

Суд зазначає, що відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з приписами п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

При цьому, відповідно до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 74.3 статті 74 Податкового кодексу України передбачено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" № 1246 від 29.12.2010, податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних № 1246 від 29.12.2010, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних № 1246 від 29.12.2010, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Водночас, пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

При цьому, суд зазначає, що положеннями п. 57-1 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, в редакції чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, податкові накладні / розрахунки коригування, реєстрацію яких у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу, реєструються з урахуванням вимог пунктів 200 1.3 та 200 1.9 статті 200 1 та пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу не пізніше 2 січня 2018 року, крім: податкових накладних / розрахунків коригування, щодо яких станом на 1 грудня 2017 року не подані пояснення і копії документів відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу; податкових накладних / розрахунків коригування, щодо яких прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, по яких станом на 1 грудня 2017 року не розпочинали процедуру оскарження в адміністративному або судовому порядку.

Податкові накладні / розрахунки коригування, реєстрацію яких у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу з 1 грудня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" та щодо яких платником податку після 1 грудня 2017 року подані пояснення і копії документів відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу, реєструються у Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" щодо зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних. У разі якщо протягом п'яти робочих днів з дня подання пояснень і копій документів не прийнято та/або не надіслано платнику податку рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, реєстрація таких податкових накладних / розрахунків коригування здійснюється на наступний робочий день за днем закінчення строку розгляду пояснень і копій документів платника податку.

В той же час, суд зазначає, що згідно із положеннями п.2 Порядку з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117, (далі - Порядок №117) платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України від 7 грудня 2017 року № 2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", та які станом на 1 грудня 2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Як передбачено положеннями п.14 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно із положеннями п.15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Відповідно до п.16 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Отже, з огляду на викладене слід дійти висновку, що прийняття рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної відбувається за результатами проведення оцінки наданих платником податків документів та пояснень.

Під час судового розгляду справи встановлено, що 18.04.2018 р. ТОВ «Агропромислова компанія «Новаагро» було направлено на адресу відповідача повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинена та пояснення (а.с.20-21).

Зі змісту позову та пояснень позивача встановлено, що позивачем було надано пояснення та додано до нього відповідні документи з приводу господарської операції, що стала підставою для складання та реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 р., які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по вказаному розрахунку коригування, а саме: бухгалтерську довідку, копію договору з контрагентом, копію акта виконаних робіт до договору, акт звірки розрахунків з контрагентом.

Так, матеріали справи містять копію повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрацію якого зупинено, в поясненнях до якого вказано про виправлення помилки.

Як передбачено п. 18 Порядку № 117, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Відповідно до п. 22 Порядку № 117 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Протягом місяця з дня набрання чинності Порядку № 117, окремий Реєстр податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, функціонував в тестовому режимі.

Відповідно до п.25 Порядку № 117 на період тестування окремого Реєстру податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі набирають чинності з дня їх прийняття. Рішення комісій регіонального та центрального рівнів у період функціонування окремого Реєстру податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, в тестовому режимі приймаються та надсилаються платнику податку без реєстрації в такому Реєстрі.

Як передбачено положеннями п. 23 Порядку № 117 комісією регіонального рівня протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку:

щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної/розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу;

щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної/розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.

Згідно із п. 27 Порядку № 117, рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Судовим розглядом справи встановлено, що рішенням комісії Головного управління ДФС у Харківській області про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 660237/40557237 від 23.04.2018 р. відмовлено у реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 р. В якості підстави вказано ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена та в якості додаткової інформації вказано, що відсутні пояснення щодо здійснення коригування (а.с.23).

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем 10.05.2018 року було подано до Державної фіскальної служби України скаргу на рішення комісії Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яку відповідно до квитанції №1 було доставлено до ДФС України та збережено на центральному рівні 10.05.2018 року (а.с. 24-25).

Представником позивача у адміністративному позові вказано, що відповідно до положень п.п. 12-18 Порядку розгляду скарг на рішення комісії Державної фіскальної служби про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2017 р. № 485, комісія з питань розгляду скарг приймає одне з таких рішень: задовольняє скаргу та скасовує рішення комісії ДФС; залишає скаргу без задоволення та рішення комісії ДФС без змін. Вказані положення відповідають приписам пункту 56.23 ст. 56 Податкового кодексу України. Відповідно до п.56.23 ст. 56 Податкового кодексу України якщо вмотивоване рішення щодо скарги не надсилається платнику податку протягом строку, визначеного пунктом 56.23 статті 56 Кодексу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податку з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. Задоволення скарги є підставою для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних/розрахунків коригування, зазначених у скарзі, з урахуванням вимог пункту 200-1.3 статті 200 Кодексу. Позивачем не було отримано жодного рішення за результатами розгляду скарги, що є підставою для задоволення скарги позивача, проте відповідачем в добровільному порядку не було здійснено реєстрацію ПН/РК.

Суд зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ТОВ «АПК «Новаагро» зареєстровано та діє відповідно до положень діючого законодавства, в тому числі, має наступні види економічної діяльності згідно КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльиісгь у сфері транспорту.

Вказане свідчить про наявність у позивача підстав для надання транснортно- експедиторських послуг.

Матеріали справи свідчать, що 06.10.2017 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №06/10/17-ТЄУ (а.с. 13-15).

На виконання умов договору сторонами підписано додаткову угоду №3 від 01.11.2017 року, в якій уточнено, що виконавець (ТОВ «АПК «НОВААГРО») зобов'язується від імені та за рахунок замовника (СТОВ «ЛАН»), надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезень вантажів замовника залізничним транспортом згідно узгоджених інструкцій. Також уточнено, зокрема, що остаточний розрахунок відбувається на підставі актів виконаних робіт та рахунків виконавця (а.с. 18).

На підставі вищевказаного договору позивачем було виписано на ім'я контрагента податку накладну №3 суму - 243968,13 грн., в т.ч. ПДВ - 48793,63 грн. та направлено її засобами електронного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судовим розглядом справи встановлено, що після здійснення реєстрації вищевказаної податкової накладної виявилось, що послуги СТОВ «ЛАН» було надано позивачу тільки 16.11.2017 р. та на іншу суму.

На підтвердження вказаних обставин представником позивача долучено до матеріалів справи копії акту №НА772 виконаних робіт згідно додаткової угоди №3 від 01.11.2017 року до договору на транспортно-експедиційне обслуговування №06/10/17-ТЄУ від 06.10.2017 року (а.с.16-17), акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2017 року - листопад 2017 року за договором №06/10/17-ТЄУ від 06.10.2017 року (а.с. 19), а також бухгалтерську довідку №1 від 18.01.2018 року (а.с. 21).

Відповідно до вказаних первинних документів позивачем було надано транспортно-експедиційні послуги в рамках вказаного договору на суму 292720,25 грн., в т.ч. ПДВ 48786,71 грн.

З метою усунення вказаної помилки позивачем було складено 16.11.2017 року розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №8, який засобами електронного зв'язку направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зазначає. що відповідно до підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів;

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Як встановлено судом під час розгляду справи та не спростовано відповідачами по справі, позивачем разом із поясненнями було надано документи для підтвердження господарської операції, а також обставин підтвердження підстав для виправлення помилки.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів неподання позивачем таких документів, а відтак останні були предметом аналізу комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області при прийнятті нею оскаржуваного у даній справі рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, проте безпідставно не були враховані.

Відповідно до квитанції № від 15.12.2017 року реєстрація розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 р. була зупинена відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України. Також у квитанції вказано, що РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним підпунктом 3 пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації РК в ЄР.

Також, суд зазначає, що відповідно до п. 2 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Критерії), які затверджено наказом Мінфіну України від 13.06.2017 №567, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 р. за № 753/30621, передбачено, що моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації, поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація врахована комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія ДФС).

Відповідно до пп.3 п.6 Критеріїв моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями, зокрема, як: розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Отже, приписами пп.3 п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначено декілька критеріїв оцінки ступеня ризиків.

При цьому, відповідно до п.1 Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567: 1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Як передбачено п. 21 Порядку № 117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Суд зазначає, що під час судового розгляду справи спростовано висновки контролюючого органу стосовно не подання позивачем пояснень.

Також суд зазначає, що в супереч вище викладеним нормам, рішення комісії ГУ ДФС у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації не містить в собі чіткої підстави для відмови у реєстрації податкової накладної. Крім того, в рішенні не зазначено, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Крім того, суд враховує обставини того, що відповідно до положень п.15-17 Порядку розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2018 року № 117, за результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає рішення щодо скарги, та надсилає його платнику податку у строк, визначений пунктом 56.23 статті 56 Кодексу, в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Про залишення скарги без розгляду комісія ДФС з питань розгляду скарг повідомляє платнику податку із зазначенням обґрунтованих причин у строк, визначений пунктом 56.23 статті 56 Кодексу.

Якщо рішення щодо скарги не надсилається платнику податку протягом строку, визначеного пунктом 56.23 статті 56 Кодексу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податку з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

При цьому, пунктом 56.23. ст.56 ПК України визначено десятиденний строк для розгляду скарг платника податків на рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Суд зазначає, що під час судового розгляду справи відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження прийняття та направлення на адресу позивача рішень, прийнятих за результатами розгляду скарги позивача та проведення реєстрації розрахунку коригування.

Враховуючи усі вищенаведені обставини, а також з огляду на обставини того, що надані позивачем до суду первинні документи, а також встановлені під час розгляду справи обставини дають підстави вважати, що оскаржуване у даній справі рішення відповідача є таким, що підлягає скасуванню, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання неправомірними дій щодо відмови у реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 р. органом ДФС України в Єдиному реєстрі податкових накладних та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Харківській області № 660237/40557237 від 23.04.2018 року.

Стосовно частини позовних вимог, в яких позивач просить суд зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 року суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

В свою чергу визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації тягне настання наслідків, передбачених п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України. Отже, податкова накладна вважається зареєстрованою протягом того операційного дня, коли вона була надіслана платником податків для реєстрації.

Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 №1486/12/13-13, резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).

Зважаючи на викладене, резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).

Вказана позиція викладена також у постанові Вищого адміністративного суду України від 27.07.2015 у справі № К/800/54056/13.

З огляду на викладене, суд вважає, що для належного захисту прав платника податків належним є зазначення дати, з якої податкова накладна вважаються прийнятою та отриманою органом державної податкової служби.

Приймаючи до уваги, що розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 року фактично подано та отримано Державною фіскальною службою України 15.12.2017 року, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 року поданим 15.12.2017 року, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро".

Суд зазначає, що положеннями ч. 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В той же час, положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу долучених представником позивача до матеріалів справи доказів свідчить, що на підтвердження понесення позивачем вказаних витрат до суду надано копії договору про надання консультаційних послуг №010816-1 від 01.08.2016 року, додаткових угод №1 від 29.11.2016 року та №2 від 01.07.2018 року, попереднього розрахунку суми судових витра позивача на професійну правничу допомогу та судовий збір, платіжного доручення від №2234 від 05.09.2018 року на суму 9000,00 грн.

Вищевказані докази свідчать, що позивачем понесено витрати на сплату судового збору у сумі 3524,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. (підготовка позовної заяви, подання її до суду, підготовка копій позовної заяви з додатками відповідачу, супроводження в суді при розгляді справи №2040/5530/18).

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачем були понесені витрати на професійну правову (правничу) допомогу, а з огляду на відсутність від відповідачів клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській області про неправомірними дій та скасувати рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо відмови у реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Харківській області № 660237/40557237 від 23.04.2018 року.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 8 від 16.11.2017 р. до податкової накладної № 3 від 12.11.2017 р. датою фактичного подання - 15.12.2017.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" (вул. Чернишевська, буд. 66, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ - 40557237) сплачену суму судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 (чотири тисячі п'ятсот) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, код ЄДРПОУ - 39599198); сплачену суму судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 (чотири тисячі п'ятсот) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ - 39292197).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 05 жовтня 2018 року.

Суддя Мельников Р.В.