Справа № 0540/7693/18-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 р. Справа№0540/7693/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними рішення та дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі УПФ) про визнання протиправними рішення та дій, зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 травня 2018 року він звернувся до УПФ із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте рішенням від 13 липня 2018 року відповідач відмовив у призначенні пенсії через відсутність необхідного 25 річного стажу.
На думку позивача, УПФ протиправно не зарахувало до стажу позивача періоди його роботи, а саме: з 04.01.1998 року по 31.08.1998 року на підприємстві ВАТ «Кедр» оскільки довідка, видана Новогродівською міською радою не підтверджує зайнятість повний робочий день на підземних роботах; з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди; з 01.04.2018 року по 30.04.2018 на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період. Крім того до страхового стажу позивача не зараховано період проходження військової служби, оскільки відсутня дата призиву на строкову військову службу та не надана уточнююча довідка.
Позивач вважає таке рішення УПФ протиправним, оскільки воно прийнято із порушенням норм чинного законодавства та порушує його конституційні права.
Виходячи з наведеного, позивач просить: визнати протиправним рішення відповідача від 13 липня 2018 року № б/н про відмову в призначенні мені пенсії та скасувати його; визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періодів: строкової військової служби в Радянській Армії з 04.07.1988 року по 09.09.1989 року; роботи на підприємстві ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року та з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року; визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи на підприємстві ТОВ «Кедр» з 04.01.1998 по 31.08.1998 у якості гірничого майстра підземного, з повним робочим днем в шахті; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву № 762 від 02.05.2018року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.
12 червня 2018 року від представника УПФ надійшов відзив на позов позовну заяву, в якому останній зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди; з 01.04.2018 року по 30.04.2018 на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період. До підземного стажу за Списком №1 не враховані періоди роботи з 04.01.1998 року по 31.08.1998 року на підприємстві ВАТ «Кедр» оскільки довідка, видана Новогродівською міською радою не підтверджує зайнятість повний робочий день на підземних роботах.
На думку представника відповідача, для підтвердження пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах необхідно підтверджувати довідками за правилами встановленими порядком № 637. Надання довідок архівних установ для підтвердження пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах чинним законодавством не передбачено.
З урахуванням наведеного, представник відповідача вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.
20 вересня 2018 року позивачем надано пояснення на відзив, за своїм змістом, аналогічні викладеним у позовній заяві.
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту (а.с. 11), перебуває на обліку в УПФ та отримує пенсію, відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
02 травня 2018 року позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
До вказаної заяви було додано: копію паспорту, РНОКПП, копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.08.1991; архівну довідку від 29.03.2018 № 21/108 видана ДВНЗ «Національний гірничий університет»; копію диплома серії НОМЕР_2 від 22.06.1993 року; копію військового квитку серії НОМЕР_3 від 03.07.1988 року; довідку про особливий характер роботи видану підприємством ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля» від 04.04.2018 року № 262; довідка про підземні спуски в шахту ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля» від 04.04.2018 року № 263; довідку про реорганізацію ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля» від 04.04.2018 року № 252; довідки про особливий характер роботи видані підприємством ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» від 06.03.2018 року № 26/111, від 30.04.2018 року № 58; виписки з наказу про атестацію робочих місць видані підприємством ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» від 06.03.2018 року № 26/112, від 30.04.2018 року № 58; довідки про підземні спуски в шахту з ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 26/336 від 27.03.2018, № 58; довідку про нарахування заробітної плати за окладом видану ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» від 12.04.2018 року № 96/04р; архівну довідку видану Новогродівською міською радою «архівний відділ» від 26.02.2018 року № 22; довідки про заробітну плату з підприємства ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 87/03р від 02.03.2018 року, № 91/03р від 30.03.2018 року.
Рішенням Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13.07.2018 року №880 позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку за нормами ч.1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 р. XV Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.
Рішення про відмову у призначенні пенсії вмотивовано тим, що до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 04.01.1998 року по 31.08.1998 року на підприємстві ВАТ «Кедр» оскільки довідка, видана Новогродівською міською радою не підтверджує зайнятість повний робочий день на підземних роботах. До страхового стажу позивачу не зараховано періоди його роботи з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди; з 01.04.2018 року по 30.04.2018 на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період. Крім того, до страхового стажу позивача не зараховано період проходження військової служби, оскільки відсутня дата призиву на строкову військову службу та не надана уточнююча довідка (а.с. 7).
Позивач оскаржує вищевказане рішення відповідача, як таке, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства та порушує його конституційні права.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV).
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.
Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У відповідності до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
Також Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Відповідно до п. а ст. 13 Закону України № 1788-XII, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 62 вищевказаного Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Це передбачено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а саме п. 20, згідно якого лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Підпунктом 1.1 п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (далі за текстом - Порядок ведення трудових книжок), затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно п. 2.2 Порядку ведення трудових книжок, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Порядку ведення трудових книжок визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У трудовій книжці позивача зазначено, що останній працював з 04.01.1998 року по 31.08.1998 року працював у ТОВ «Кедр», гірничим робочим, з повним робочим днем в шахті (а.с.13).
Як вже зазначалось судом, пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.
Таким чином, суд приходить до висновку, що уточнюючі довідки для підтвердження пільгового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Отже, належним та допустимим доказом, а саме трудовою книжкою підтверджується, що ОСОБА_1 має право на включення до пільгового стажу періоду роботи в ТОВ «Кедр» з 04.01.1998 року по 31.08.1998 року.
Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» через відсутність відомостей про сплату щомісячних страхових внесків за ці періоди, суд зазначає наступне.
Згідно абз. 1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).
За приписами ч.6 ст.20 Закону №1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).
Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010, № 2464-VI ( далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок
Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.
Згідно з ч.2. ст.25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку ( п. 171.1 ст. 171).
Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.
З аналізу наведених норм законів суд приходить до висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» через відсутність суми нарахованої заробітної плати за цей період суд зазначає наступне.
В матеріалах справи міститься довідка №233/08 від 21.08.2018 року в якій зазначено суму нарахованої позивачу заробітної плати за квітень 2018 року (а.с. 16).
Таким чином суд приходить до висновку, що позивач має право на включення до страхового стажу періоду роботи у ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року.
Щодо не зарахування до страхового стажу позивача проходження військової служби через відсутність дати призиву та не надання уточнюючої довідки слід зазначити наступне.
Записом №1 у трудовій книжці позивача підтверджується період проходження військової служби з 04.07.1988 року по 09.09.1989 року, а відтак і його право на зарахування вказаного періоду до страхового стажу.
Згідно п.6 Порядку №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів для підтвердження військової служби приймаються військові квітки, довідки військових комісаріатів.
Таким чином, посилання відповідача на відсутність уточнюючої довідки про період проходження заявником строкової військової служби є протиправними оскільки в розумінні п.6 Порядку № 637, надання такої довідки необхідно тільки у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у них.
Також суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Пунктом 4.2. Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Крім того, відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.
Таким чином, не зарахування до пільгового стажу періодів роботи зокрема через відсутність довідки, яка підтверджує пільгових характер робіт повністю суперечить нормам чинного законодавства України, в тому числі приписам статті 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що УПФ протиправно не зарахувало до страхового та пільгового стажу спірні періоди роботи.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення УПФ від 13 липня 2018 року прийнято не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а отже підлягає скасуванню.
Позовні вимоги позивача про визнання дій відповідача протиправними, задоволенню не підлягають, оскільки у спірних правовідносинах належним та повним способом захисту порушених прав позивача є скасування рішення, через те, що самі по собі дії відповідача не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків, тобто, не впливають на обсяг прав та інтересів позивача, адже правові наслідки в даному випадку має акт індивідуальної дії рішення про відмову в призначенні пенсії.
Разом з цим, при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від13.01.2011 (остаточне) у справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ст. 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п.1 ст.6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п.1 ст.6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п.45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п.25, ECHR 2002-II)".
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
З системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що належним, повним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними рішення та дій, зобов`язання вчинити певні дії, підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 вказаної статті).
На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними рішення та дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області №880 від 13 липня 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження військової служби з 04.07.1988 року по 09.09.1989 року, періоди роботи у ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року, з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року, до пільгового стажу період роботи в ТОВ «Кедр» з 04.01.1998 року по 31.08.1998 року.
Зобов`язати Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №762 від 02.05.2018 року про призначення пенсії за віком, із зарахуванням до страхового стажу періоду проходження військової служби з 04.07.1988 року по 09.09.1989 року, періодів роботи у ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року, з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року, до пільгового стажу періоду роботи в ТОВ «Кедр» з 04.01.1998 року по 31.08.1998 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Героїв Праці, 6, м. Селидове, Донецька область, 85400; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 528 (п`ятсот двадцять вісім) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Лазарєв В.В.