Справа № 760/2286/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 жовтня 2018 року № 760/2286/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С. розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Солом'янського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд: зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», на підставі довідки МВС України «про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії» № 29131 від 19.05.2017 року провести з 01 січня 2016 року перерахунок його пенсії з включенням до сум грошового забезпечення надбавки за особливо важливі завдання - 50% та премії - 14,50%, що входять до розрахунку його пенсії, нарахувати та виплатити йому одноразово своєчасно недоотримані суми пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком, без обмеження максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, цільової грошової допомоги, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) на підставі Рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення другого речення частини сьомої ст. 43, першого речення частини першої ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Крім того, позивач заявив клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02.02.2018 було передано адміністративну справу за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу, для розгляду справи призначено суддю Мазур А.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2018 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення, виданої МВС України, однак, відповідач своїм листом повідомив, що перерахунок пенсії відбудеться після надходження грошових коштів із бюджету.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов зазначив, що «Порядком проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992» визначено, що грошова винагорода не є складовою грошового забезпечення для обрахунку розміру пенсії. Крім того, зазначено, що відповідачем буде здійснюватися виплата пенсії після виділення дотацій із бюджету, у порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Як вбачається із наявного в матеріалах справи грошового атестата №14, позивачу була призначена пенсія з наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 40%, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 10%, надбавка за особливо важливі завдання 47%, надбавка за оперативно-розшукову діяльність 12%, премія 23%.

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №29131 від 19.05.2017, оклад позивача за посадою заступника начальника Жовтневого РУ ГУ МВС в м. Києві -начальника відділу дільничних інспекторів міліції/заступника начальника УП ГУНП у м. Києві складає 10 442, 40 грн., з яких: посадовий оклад 3 450, 00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням - 2 4000, 00 грн. надбавка за стаж служби 50% - 2 925, 00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 10% 345, 00 грн., премія 14, 50 % - 1 322, 40 грн.

З огляду на викладене, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії, відповідно до довідки ГУ МВС України в м. Києві №29131 від 19.05.2017.

Відповідач листом №32692/03/п-3663 від 22.12.2017 повідомив позивача, що фінансове забезпечення перерахунків пенсії потребує виділення додаткових асигнувань по бюджетні програмі КПКВК 2506080, а відтак, перерахунок пенсії буде проведено після надходження коштів із бюджету.

Позивач, вважаючи дану відмову протиправною та такою, що порушує його право на соціальне забезпечення, звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, згідно із ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон 2262-ХІІ) передбачається перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтю 63 Закону №2262-ХІІ доповнено вказаною частиною згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» (далі - Закон № 900-VIII), який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 29.12.2015).

Згідно з ч.4. ст. 63 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Згідно зі статтею 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Відповідно до абзацу другого розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Згідно із статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Кабінет Міністрів України постановою від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова КМУ №988) та постановою від 18 листопада 2015 року № 947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Отже, збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції на підставі Постанови КМУ № 988. Постанова КМУ №988 набрала чинності 02.12.2015, тому, відповідно до положень ст.51 Закону №2262-ХІІ, право на перерахунок пенсії у позивача виникло з 01 січня 2016 року.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 15.02.2018 у зразковій справі № Пз/9901/8/18 (820/6514/17) і в силу положень ч.3 ст. 291 КАС України врахована при розгляді даної справи, яка відповідає ознакам типової.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрнутованість позовних вимог в цій частині.

Водночас суд звертає увагу, що відповідачем не заперечується право позивача на перерахунок пенсії, а лише обґрунтовується правомірність його дій щодо неможливості здійснити перерахунок пенсії позивачу з підстав відсутності бюджетних коштів.

Суд з такими доводами відповідача не погоджується, вважає їх необґрунтованими, а бездіяльність відповідача протиправною з огляду на наступне.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (Порядок № 45), яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 45 (в редакції від 28.10.2015, чинній на момент виникнення спірних відносин) перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Виходячи з аналізу положень пунктів 2, 3 Порядку №45, підставою для перерахунку пенсії зазначеним в пункті 1 цього Порядку особам є отримана головними управліннями Пенсійного фонду України довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, видана державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Як вбачається із матеріалів справи, ГУ ПФУ в м. Києві отримало від Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м. Києві довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу, а відтак, позивач має законні підстави щодо перерахунку його пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення з урахуванням грошового забезпечення поліцейських, починаючи з 01 січня 2016 року.

Суд відхиляє доводи відповідача про обґрунтованість його бездіяльності неможливістю здійснити перерахунок пенсії позивачу з підстав відсутності виділених коштів з Державного бюджету України. Суд вважає, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для не перерахунку та не виплати особі гарантованих виплат, оскільки це свідчитиме про порушення гарантованого статтею 1 Першого протоколу Конвенції права мирно володіти своїм майном.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Таким чином, позовна вимога про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині проведення з 01.01.2016 перерахунку пенсії позивача з включенням до сум грошового забезпечення надбавки за особливо важливі завдання -50%, та премії -14,50%, що були встановлені позивачу під час проходження служби відповідно грошового атестату, то суд зазначає наступне.

Відповідно до Порядку № 45 довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

З вищевказаного вбачається, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними уповноваженими на те органами довідок про розмір грошового забезпечення, а розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення зазначених у довідках, таким чином Пенсійний фонд не зможе нараховувати позивачу надбавку за виконання особливо важливих завдань у разі її відсутності в довідці про розмір грошового забезпечення, у зв'язку з цим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, суд додатково звертає увагу позивача, що у випадку, якщо позивач вважає протиправним невключення Ліквідаційною комісією ГУМВС України в м. Києві деяких складових його грошового забезпечення, то це може бути предметом відповідних вимог до вказаного органу.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №802/2196/17-а, Пз/9901/1/18.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання нарахувати та виплати позивачу одноразово своєчасно недоотримані суми пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком, без обмеження максимального розміру пенсії, на підставі рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 "У справі за конституційним поданням ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", то суд зазначає слідуюче.

Як вбачається, гідно змісту листа-відповіді №32692/03/п-3663 від 22.12.2017 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в ньому не містяться посилання на обмеження виплати пенсії (у випадку здійснення її перерахунку) строком або розміром, тому у суду відсутні підстави для надання оцінки відповідності законодавству дій/бездіяльності або рішенню відповідача з цих підстав. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що таке обмеження буде застосовано відповідачем у майбутньому.

Щодо вимоги провести виплату одноразово та своєчасно, то спосіб виконання рішення про виплату коштів за рахунок Державного бюджету України визначається згідно чинного бюджетного законодавства та особливостей фінансування відповідних видатків, а відтак, суд не вважає за можливе визначати спосіб виконання судового рішення в даному випадку.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання відповідача подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіту про виконання рішення суду, суд відмовляє в її задоволенні, з оглчду на наступне.

Відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З наведеної норми випливає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися за наявності обґрунтованих підстав.

Як вбачається із листа ГУ ПФУ в м. Києві та відзиву на позов, відповідачем не заперечується право позивача на перерахунок пенсії з 01.01.2016 та зазначається, що перерахунок пенсії позивача буде проведено управлінням у Порядку, визначеному постановою КМУ №103. Інші докази, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин суд не вбачає за доцільне встановлення судового контролю у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, згідно норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають, у зв'язку із звільненням позивача від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 19, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (03065, АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_1) задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 (03065, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) пенсії з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статтями 51,63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", на підставі наданої довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справ у м. Києві №29131 від 19.05.2017, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур