Справа № 159/4849/18
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4849/18
Провадження № 2-а/159/177/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Чорної Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальону 1 УПП в м. Києві ДПП Давиденка Артема Романовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 24.09.18 р. звернувся до суду із вказаним вище адміністративним позовом, просить скасувати як незаконну постанову серії ЕАБ № 595667 від 13.09.18 р., винесену відповідачем про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП (далі оскаржувана постанова). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адмінвідповідальності і накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.. Із оскаржуваної постанови вбачається, що він о 12 год. 44 хв. 13.09.18 р. керував автомобілем марки «Рено», д/н НОМЕР_1 (далі автомобіль), на 60 км а/д М 06; перевозив вантаж, загальна ширина якого перевищувала 2, 60 м, без відповідного дозволу, чим порушив п. 22.5 ПДР. Дії відповідача, що полягають у винесенні оскаржуваної постанови, вважає неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог ст. 252 КУпАП. Він, дійсно, здійснював рух автомобілем по а/д М 06, перевозив вантаж шириною 2,60 м.. Покликаючись на положення п. 22.5 ПДР України, зазначає, що фактично той транспортний засіб, яким він керував, не перевищував загальних габаритних розмірів, встановлених законодавством, а тому будь - яких додаткових дозволів для здійснення руху та перевезення вантажу потрібно не було. Заміри ширини т/з відповідач провів з використанням невстановлених пристроїв. На його зауваження та прохання надати документи, що підтверджують належність використовуваних відповідачем для вимірювання розмірів засобів; допустимість такого вимірювання, відповідач у грубій формі відмовив з покликанням на відсутність у нього права перевірки документів поліцейського. Залучити свідків до процесу вимірювання відповідач також відмовився. Доводи його пояснення до оскаржуваної постанови відповідачем не спростовані, доказів його винуватості відповідач не надав. Оскаржувану постанову щодо нього винесено у зв`язку з незнанням чинного законодавства посадовими особами УПП у м. Києві. Вважає, що відповідач вказані вимоги закону не застосував, оцінку доказів не провів, прийшов до хибного висновку про його винуватість. Вбачає порушення його прав неправомірними діями відповідача. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник позов, кожен зокрема, підтримали, обґрунтували його вищенаведеними доводами, просять позов задовольнити. Позивач також в суді пояснив, що письмове пояснення він надавав відповідачеві до винесення оскаржуваної постанови, але перед цим відповідач повідомив йому про серію та номер постанови, що підлягала винесенню. Він перевозив вантаж - газову турбіну - та у місці її завантаження жодних документів про її технічні параметри йому надано не було. Однак, оскільки у міжнародній товаро транспортній накладній не вказано про стягнення додаткових платежів за перевищення допустимої ширини негабаритного вантажу, дозвіл на перевезення такого вантажу, ширина якого не перевищувала допустимі межі 2, 60 м., потрібен не був.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Стаття 132 1 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, за що передбачено штраф у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, 13.09.17 р. відповідачем на а/д М 06 було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. В останній зазначено, що позивач, керуючи автомобілем марки «Рено Преміум», н. з. НОМЕР_1 , о 12 год. 44 хв. 12.09.18 р. перевозив вантаж на напівпричепі платформа Е Schitt, ширина якого перевищувала 2, 60 м, без відповідного дозволу, чим порушив п. 22.5 ПДР України, скоїв правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис.

Відповідно до змісту п. 22.5. ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ними встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Як зазначено у п. 4 розділу «Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових т/з» Правил, рух великовагових та великогабаритних т/з автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі, зокрема, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією. Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично - дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених т/з.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Відповідно до п. 2 розд. III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 13.09.18 р. відповідачем у місці зупинення транспортного засобу під керуванням позивача було винесено щодо позивача оскаржувану постанову.

У судовому засіданні не знайшли свого ствердження доводи позивача у тій їх частині, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було порушено права позивача як особи, яка притягається до адмінвідповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, в частині вирішення клопотань.

Але, аналізуючи такі доводи позивача, наданий ним доказ копію письмового пояснення, суд, разом з тим, вважає, що при розгляді оскаржуваної постанови відповідач мав спочатку дослідити пояснення особи. А з тексту письмового пояснення позивача слідує, що він своєї винуватості не визнає та пояснення надає вже після винесення оскаржуваної постанови, так як у поясненні вже міститься посилання на серію та номер оскаржуваної постанови.

Доказів винуватості позивача у вчиненні вказаного вище правопорушення відповідач у оскаржуваній постанові не зазначив, вирішив справу по суті.

У оскаржуваній постанові відповідач вказав, що позивач перевозив вантаж на причіпі платформі, ширина якого перевищувала 2, 60 м., не вказавши який саме вантаж перевозив позивач та не вказавши, ширина вантажу чи причепа платформи перевищувала допустимі норми.
Позивач же у своїй позовній заяві вказує на те, що транспортний засіб, що ним використовувався для перевезення вантажу, не мав ширини, що перевищувала б допустимі норми 2, 60 м., а у п. 22. 5 ПДР України йдеться про ширину вантажу, що перевозиться, а не транспортного засобу.
Враховуючи, що, з огляду на вищенаведене, таким чином відповідачем порушено вимоги ст. 283 КУпАП в частині зазначення встановлених обставин, доцільно оскаржувану постанову скасувати, а справу про притягнення позивача до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП надіслати на новий розгляд цій же посадовій особі як суб`єкту владних повноважень - поліцейському.

Таким чином, позовні вимоги позивача, що полягають у остаточному скасуванні оскаржуваної постанови, задоволенню підлягають частково. А саме: суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови, однак, не вбачає переконливих підстав для закриття провадження у справі щодо позивача.

Так, відповідач має можливість, що передбачено чинним законодавством, на розгляд справи з дотриманням вимог закону, з дослідженням належних та допустимих доказів та прийняття законного рішення.

Тому позов слід задовольнити частково.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 7, 9, ст. ст. 132 1, 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278, 283 КУпАП, ст. 286 КАС України, п. 22.5 ПДР України, суд

вирішив:
Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 595567 від 13.09.18 р., винесену інспектором роти № 1 батальону 1 УПП в м. Києві ДПП Давиденком Артемом Романовичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132 -1 КУпАП ОСОБА_1 .

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 132 -1 КУпАП надіслати на новий розгляд посадовій особі - суб`єкту владних повноважень - інспектору роти № 1 батальону 1 УПП в м. Києві ДПП Давиденку Артему Романовичу.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду як суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня йогої проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Чорна Богдана Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце служби суб`єкта владних повноважень: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1 «б»/1.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Текст рішення суду у повному буде виготовлено 05.10.18 р..