Справа № 2040/6019/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

03.10.2018 р. справа №2040/6019/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представника позивача - Карманова В.Є.,

представника відповідача - Богаєвської А.Ю.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ирбис-Авто"
до Харківської митниці ДФС
провизнання протиправним та скасування рішення №UA807000/2018/000355/2 від 29.05.2018р., -

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ирбис-Авто", у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про визнання протиправним та скасування рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA807000/2018/000355/2 від 29/05/2018 р.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що митницею при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів, витребування додаткових документів та подальшого коригування митної вартості було порушено вимоги ст.ст. 53, 54, 57, 58 Митного кодексу України, а рішення про визначення митної вартості товарів є таким, що не відповідає вимогам ст. 55 Митного кодексу України. Окрім того, стверджував, що при здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості та її визначення за основним методом контролюючому органу було надано усі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Відповідач, Харківська митниця ДФС, з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що платник не подав до митниці повного та достатнього пакету документів на підтвердження правильності визначення митної вартості. Стверджував, що під час митного оформлення контролюючим органом було виявлено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Наполягав на тому, що митниця невірно визначила митну вартість товару, неправомірно застосувавши відомості з інформаційних баз даних.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши доводи адміністративного позову та заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що в межах виконання зобов'язань за зовнішньоекономічним контрактом №23/К від 01.07.2010 р. (контрагент постачальник - резидент Бельгії фірма Federal-Mogul Global Aftermarket EMEA BVBA; умови поставки - згідно з Інкотермс; вантажовідправник - LUDONG AUTOPARTS CO., LIMITED NO 316 HONGKONG EAST ROAD, QINGDAO, CHINA) позивачем, ТОВ «Ирбис-Авто», була здійснена господарська операція з імпорту на митну територію України товарів (88 шт. диску гальмівного BCR145A за ціною 38,00 євро за одиницю; 18 шт. диску гальмівного BCR176A за ціною 50,38 євро за одиницю; 154 шт. диску гальмівного BCR201A за ціною 38,05 євро за одиницю; 66 шт. диску гальмівного BCR214A за ціною 43,87 євро за одиницю; 44 шт. диску гальмівного BCR215A за ціною 34,00 євро за одиницю; 18 шт. диску гальмівного BCR222A за ціною 52,00 євро за одиницю; 152 шт. диску гальмівного BCR225A за ціною 44,99 євро за одиницю; 44 шт. диску гальмівного BCR323A за ціною 51,00 євро за одиницю; 100 шт. монтажного комплекту для гальмівних колодок за ціною 13,00 євро за одиницю).

Дана операція була оформлена ВМД №UA807170/2018/025033 від 29.05.2018 р., у якій митна вартість товару визначена за першим методом - за ціною договору (вартість операції) у розмірі 26.435,68 євро (а.с. 68).

Владний суб'єкт застосував процедуру консультацій з приводу рівня митної вартості товару.

Листом від 29.05.2018р. за вих. №15457-V/29 платник повідомив про неможливість надання додаткових документів.

29.05.2018 р. відповідачем, Харківською митницею ДФС, було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/000355/2 (за ВМД №UA807170/2018/025256), яким застосовано резервний - другорядний метод визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту із розрахунку 3,21 євро на кілограм товару.

Після цього митне оформлення товару було проведено платником за ВМД №UA807170/2018/025256 від 29.05.2018 р. (а.с. 40).

Як з'ясовано судом, юридичною підставою для прийняття оскарженого рішення владний суб'єкт обрав положення ст.ст. 54-64 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження суб'єкта владних повноважень про непідтвердження платником податків в ході процедури консультацій підстав для застосування основного методу визначення митної вартості товару та про наявність в розпорядженні митного органу цінової інформації про інший (вищий) рівень цін на товар, що імпортувався.

У подальшому на виконання рішення про коригування митної вартості від 29.05.2018 р. №UA807000/2018/000355/2 (за ВМД №UA807170/2018/025256) відповідачем було прийнято рішення у формі Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807170/2018/00278.

Разом з тим, суд зазначає, що вимоги про визнання неправомірною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807170/2018/00278 позивачем не заявлялись, а відтак, судом не розглядаються.

Лише листом від 25.06.2018 р. за вих. №64/06 платник податків подав владному суб'єкту додаткові документи відносно визначення митної вартості імпортованого товару (а.с. 44).

Перевіряючи відповідність закону оскарженого рішення владного суб'єкту суд зазначає, що правовідносини з приводу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, унормовані, насамперед, приписами ст.ст. 57-64 глави 9 розділу ІІІ Митного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57); застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57); у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч. 5 ст. 57); при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57); методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 7 ст. 57); у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57).

Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в ст. 58 Митного кодексу України, згідно з ч. 4 якої митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, у силу п.п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-76, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах платник разом з ВМД не подав органу доходів і зборів декларацію митної вартості країни відправлення (хоча існування такого документу у розпорядженні платника передбачено п. 3.2 контракту), а також окремих первинних документів про включення чи невключення до ціни товару витрат на транспортування товару, витрат на навантаження товару, витрат на вивантаження товару, витрат на страхування товару.

Видана ТОВ «Заммлер Україна» довідка від 22.05.2018 р. за вих. №22/05 за своєю правовою суттю та змістом не може бути кваліфікована судом як первинний документ про розмір витрат на переміщення товарів, позаяк є виключно похідним зведеним документом, котрий містить числові показники інших документів.

До того ж, у межах одного і того ж зовнішньоекономічного контакту позивач 11.04.2018 р. та 02.05.2018 р. здійснював імпорт на митну територію України аналогічного товару, але за іншою ціною. Відмінність у ціні не була обґрунтована платником ані під час подання ВДМ, ані під час консультацій з органом доходів і зборів

За таких обставин, суд вважає, що у спірних правовідносинах органом доходів і зборів було цілком правомірно розпочато процедуру консультацій з приводу визначеного платником рівня митної вартості товару.

У ході такої процедури платник витребуваних документів не подав, незважаючи на те, що у силу п. 7 ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, мав обов'язок подати, зокрема, копію митної декларації країни відправлення.

Використання органом доходів і зборів у цій процедурі відомостей інформаційних баз даних суд вважає правомірним, адже такий порядок реалізації владної управлінської функції прямо та однозначно передбачений законом, а саме: ст.ст. 59, 60, 64 Митного кодексу України.

Водночас із цим, суд вважає, що у розумінні ст.ст. 72-75 КАС України доказами умов зовнішньоекономічних контрактів та всіх без виключення характеристик товару (фізичних, хімічних, технічних, технологічних тощо), тобто тих параметрів, котрі остаточно впливають на ціну товару, є не відомості баз даних, а самі правочини (розмір партії, умови оплати, зміст інших домовленостей) та документи про переміщення товарів, документи про страхування товарів, документи про конкретні властивості товарів.

З огляду на викладене, суд зауважує, що на стадії реалізації управлінської функції з перевірки правильності визначеної декларантом (платником) митної вартості товару органом доходів і зборів не було допущено порушень закону, вжиті органом доходів і зборів заходи контролю задовольняють вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України не призвели до порушення плат або інтересів платника.

Однак, на стадії реалізації управлінської функції з самостійного визначення митної вартості товару орган доходів і зборів не забезпечив виконання вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України.

Так, згідно з ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64).

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (затверджені наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 р. за №883/21195; далі за текстом - Правила №598) в графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Оглянувши текст оскарженого рішення владного суб'єкта, суд відзначає відсутність в змісті рішень про коригування митної вартості всупереч вимогам Порядку №598 пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Додатково суд бере до уваги, що орган доходів і зборів у спірних правовідносинах визначив митну вартість не окремої одиниці товару (як це було зроблено платником податків під час подання ВМД), а вартість одного кілограму товару, попри те, що кожна окрема одиниця товару має власні повністю індивідуалізовані характеристики, котрі і впливають на ціну.

Окрім того, у спірних правовідносинах орган доходів і зборів при самостійному визначенні митної вартості в оскарженому рішенні допустив ототожнення товару - гальмівні диски з товаром - монтажний комплект для гальмівних колодок, що законом не передбачено.

А відтак, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ч. 2 ст. 77 КАС України через відсутність доказів відповідності умов поставки оцінюваних товарів раніше імпортованим.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції по самостійному визначенню митної вартості відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Тому заявлені вимоги підлягають задоволенню, що з урахуванням обставин даного спору не покладає на орган доходів і зборів обов'язку погодитись з рівнем первісно визначеної платником митної вартості.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 90, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів №UA807000/2018/000355/2 від 29.05.2018 р.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 4 жовтня 2018 року.

Суддя Сліденко А.В.