Справа № 1640/2926/18
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2926/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" на суму 30060,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що його безпідставно не включено до переліку вкладників, адже він має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою від 27.08.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження

Відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, де останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому зауважив, що відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноваженою особою проведено перевірку правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними за період дії тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський", в ході якої виявлено, що 18.05.2016 та 19.05.2016 банк уклав із ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договір відступлення прав вимоги №1805 та №1 та провів кредитні операції на значні суми, чим порушив обмеження, встановлені постановами НБУ, в частині проведення кредитних операцій на підставі укладених з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр". Таким чином, вказані правочини, в тому числі і правочини з перерахування (повернення позики) коштів позивачу, є нікчемними у відповідності до положень пунктів 2, 7, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". До того ж кошти, що вносилися/отримувалися за таким договором, укладеним між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" по своїй природі не є вкладом згідно Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча у справі наявні докази, що він належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому крім іншого просив розгляд справи здійснювати у відсутності представника Уповноваженої особи.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав до суду письмові пояснення із запереченнями проти позову, у яких зауважив, що підставою для включення до Загального реєстру вкладників відомостей про гарантовану суму вкладу є складений уповноваженою особою попередній перелік вкладників. Виконавча дирекція Фонду затверджує Загальний реєстр виключно на підставі переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою. Зазначав, що уповноважена особа Фонду має право проводити перевірку правочинів та предмет виявлення нікчемних та повідомляти сторони за договорами про нікчемність цих договорів, вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Вказував, що у Фонду ще не виникло жодного обов'язку перед позивачем і тому права позивача не могли бути порушені фондом гарантування.

Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, надав до суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких просив розглянути справу без участі представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

05.01.2016 між ОСОБА_1 (Сторона - 1) та ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір № 980-024-000171452, за змістом п. 1.1, 1.2 якого стороною -1 передається у власність стороні - 2 грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн, а остання сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівській" та повертає стороні - 1 кошти у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівській" /а.с. 14/.

Наявною в матеріалах справи копією квитанції № 191311 від 05.01.2016 підтверджується внесення позивачем на вказаний розрахунковий рахунок, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівській", готівки в сумі 30 000,00 грн. /а.с. 17/.

16.02.2016 між ОСОБА_1 (Сторона - 1) та ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір № 980-024-000190336 "Капітал + (з виплатою процентів щомісячно)", за змістом п. 1.1, 1.2 якого стороною -1 передається у власність стороні - 2 грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн, а остання сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівській" та повертає стороні - 1 кошти у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівській" /а.с. 15/.

Згідно з наданою відповідачем випискою по особовим рахункам ОСОБА_1 (станом з 19.05.2016 по 31.10.2016) на розрахунковий рахунок позивача № НОМЕР_2 у ПАТ "Банк Михайлівський" відбулись такі зарахування коштів 19.05.2016 /а.с. 44/: з рахунку № НОМЕР_3 від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" в сумі 60,24 грн (оплата процентів по договору № 980-024-000190336 від 16.02.2016), та в сумі 30 000,00 грн (повернення коштів по договору № 980-024-000190336 від 16.02.2016).

В той же час рішенням Національного банку України від 22.12.2015 за №917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" /том 2, а.с.106-107/.

Наказом Уповноваженої особи від 24.05.2016 №27/1 створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

Наказом від 01.06.2016 №42/2 Уповноваженою особою затверджено висновки Комісії, викладені у Акті № 2, за яким встановлено нікчемність правочинів (трансакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі ,74 грн у відповідності до положень пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та на підставі частини першої статті 216 Цивільного кодексу України вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких трансакцій /а.с. 69/.

У зв'язку із цим ОСОБА_1 включено до переліку фізичних осіб, по яким встановлено нікчемність правочинів (трансакції) по перерахуванню коштів від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр).

Докази направлення позивачу повідомлення про вищезазначені обставини в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 по 12.07.2018 та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку строком на 2 роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 24.01.2017 №265 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування з 25.01.2017 повноважень ліквідатора банку Волкову Олександру Юрійовичу та Гриценку Володимиру Володимировичу.

З 15.07.2016 розпочато виплати гарантованої суми вкладникам.

В підпунктах 3, 4 частини 1 статті 2 Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI (в редакції станом на момент початку виплат гарантованої суми вкладникам) визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (підпункт 17 ч. 1 ст. 2 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 3 вказаного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

В абзаці першому частини першої статті 26 Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Аналізуючи укладені позивачем договори, суд приходить до висновку, що вони були укладені позивачем з третьою особою. Кошти позивача в сумі 30 000 грн перераховані на користь третьої особи ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та по своїй природі не були вкладом в його розумінні, передбаченому Законом України "Про банк та банківську діяльність" 7 грудня 2000 року N 2121-III (надалі - Закон України N 2121-III). Так, статтею 2 Закону України N 2121-III визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За таких обставин, на сплачені позивачем на користь третьої особи через рахунок, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський" не поширювалися гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції станом на 15.07.2016.

З метою захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку, в тому числі і клієнтів ПАТ "Банк Михайлівський" ", та унеможливлення мультиплікації таких схем у майбутньому Верховною Радою України 15 листопада 2016 року було прийнято зміни до закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зазначений Закон № 1736-VIII поширив на позику або вклад до небанківської фінансової установи через банк ( ПАТ "Банк Михайлівський" ), що виступив повіреним за відповідним договором гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Однак, більшість ошуканих вкладників мали прямі договори з небанківською фінансовою установою афілійованою з банком ПАТ "Банк Михайлівський" .

Таким чином, для вирішення питання повернення коштів усіх ошуканих вкладників необхідно поширити гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на позику або вклад до небанківської фінансової установи афілійованої з банком за відповідним договором.

19.11.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

В пояснювальній записці до проекту Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII забезпечення захисту прав всіх фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку ПАТ "Банк Михайлівський", вирішення питання щодо відшкодування їм коштів.

Згідно з абзацом 2 пункту 15 Перехідних положень Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників.

Відтак у зв'язку із законодавчими змінами ОСОБА_1 прирівняний до вкладника та має право на відшкодування за вкладом з моменту набрання законної сили Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII, але за окремою процедурою звернення до ПАТ "Банк Михайлівський" у формі подання заяви та необхідного пакету документів.

На підставі норм означеного Закону позивачем надіслано на адресу ПАТ "Банк Михайлівський" заяву від 27.03.2018, в якій повідомлено про прирівняння його до вкладника, що має право на відшкодування коштів, відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та просив включити інформацію про ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та провести виплату відшкодування коштів в розмірі 30000 грн згідно договору № 980-024-000190336 від 16.02.2016, укладеного з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", та коштів згідно договору № 980-024-000171452 від 05.01.2016, укладеного з ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" /а.с. 46/.

Позивачем отримано лист від 03.04.2017 № 3Г1 (К)/1673 із позначкою "повторно", яким, розглянувши заяву про прирівняння до вкладника неплатоспроможного банку повідомлено, що за результатами аналізу документів визначено, що договір №980-024-000171452 від 05.01.2016 був виконаний в повному обсязі 16.02.2016, а кошти внесені за ним, були отримані ОСОБА_1 16.02.2016 та в подальшому використані на власний розсуд. Крім того, повідомлено, що Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" була подана додаткова інформація по договору №980-024-000190336 від 16.02.2016 до Фонду для розгляду та прийняття остаточного рішення про включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників /а.с. 18/.

Далі судом встановлено, що 11.06.2018 позивач звернувся із заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якій просив повідомити чи складено Фондом доповнення до Загального реєстру та чи затверджений він виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ОСОБА_1 по договору №980-024-000190336 від 16.02.2016 /а.с. 19/.

За результатами розгляду звернення позивача, листом від 04.07.2018 №37-036-13903/18 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб повідомлено ОСОБА_1 пр те, що станом на дату написання цього листа, уповноваженою особою Фонду до Фонду не була подана додаткова інформація щодо ОСОБА_1 для включення до Переліку /а.с. 20/.

16.07.2018 позивач звернувся із заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю., у якій просив повідомити коли саме було подано додаткову інформацію по договору №980-024-000190336 від 16.02.2016 до Фонду для розгляду та прийняття остаточного рішення про включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників /а.с. 21/.

Листом від 23.07.2018 №3Г1(К)/3167 Уповноваженою особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волковим О.Ю. повідомлено, що у ПАТ "Банк Михайлівський" відсутні документи стосовно можливого прирівняння ОСОБА_1 до вкладника неплатоспроможного банку у зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" /а.с. 22/.

Також, позивачем отримано довідку про стан рахунку від 04.05.2018 № 3Г1(К)/2261 за підписом представника ПАТ "Банк Михайлівський" Литвин Т.М., якою повідомлено, що переказ коштів (трансакцій) по рахунку №НОМЕР_3 в розмірі 60,24 грн. та у розмірі 30 000,00 грн є нікчемним /а.с. 23/.

Не погодившись із вищевикладеними доводами відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Щодо суті позовних вимоги, то суд виходить з такого.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами урегульовано Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі - Закон № 4452-VI).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 26 названого Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Судом встановлено, що на момент укладення позивачем у лютому 2016 року вищевказаного договору із ТОВ "Інвестиційно-розрахунокий центр" через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" на сплачені позивачем на користь третіх осіб через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" кошти не поширювалися гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом до 19.11.2016).

Суду відомо із загальнодоступних джерел ресурсу інтернет, де ситуація вкладників у ПАТ "Банк Михайлівський" широко висвітлювалася у ЗМІ, що вкладники, які з метою укладення договорів вкладу зверталися до цього банку, ставали жертвою зловживання працівників ПАТ "Банк Михайлівський", які у приміщені банку пропонували укладати не договори банківського вкладу з банком, а договори позики з небанківськими фінансовими установами через повіреного, яким виступає банк. При цьому не пояснюючи справжню природу даних договорів.

Так прокуратурою міста Києва внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00000597 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 218-1 Кримінального кодексу України (доведення до неплатоспроможності), в провадженні слідчого Національної поліції України перебуває кримінальне провадження № 00000558 за підозрою посадових осіб у скоєнні правопорушень, передбачених ч.5 статті 191 (привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні в особливо крупних розмірах або організованою групою), ч. 1 ст. 218-1 Кримінального кодексу України.

За даними Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із використанням саме злочинної схеми було ошукано за посередництвом ПАТ "Банк Михайлівський" 14 тис. фізичних осіб на загальну суму, що перевищує 1,5 млрд. гривень.

З метою захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку, в тому числі і клієнтів ПАТ "Банк Михайлівський" ", та унеможливлення мультиплікації таких схем у майбутньому Верховною Радою України 15.11.2016 було прийнято зміни до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Закон № 1736-VI).

Даними змінами поширено гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на позику або вклад до небанківської фінансової установи через банк (ПАТ "Банк Михайлівський"), що виступив повіреним за відповідним договором гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Однак, більшість ошуканих вкладників мали прямі договори з небанківською фінансовою установою афілійованою з банком ПАТ "Банк Михайлівський".

Таким чином, для вирішення питання повернення коштів усіх ошуканих вкладників необхідно поширити гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на позику або вклад до небанківської фінансової установи афілійованої з банком за відповідним договором.

19.11.2016 вступили в силу положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України № 4452-VI, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

В пояснювальній записці до проекту вищевказаного Закону його метою визначено забезпечення захисту прав всіх фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку ПАТ "Банк Михайлівський" та вирішення питання щодо відшкодування їм коштів.

В той же час ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним для даних правовідносин, встановлено обов'язок Фонду забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом письмового відзиву уповноваженої особи Фонду згідно наказу від 24.05.2016 № 27/1 було створено комісію по перевірці правочинів (договорів) у ПАТ "Банк Михайлівський" (надалі - Банк) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними фіксувалися у відповідних актах комісії та затверджувалися наказами Уповноваженої особи (у відповідності до вимог ст. 37 Закону № 4452-VІ) по мірі проведення перевірки. Так висновки комісії, викладені в акті від 01.06.2016 № 2, було затверджено наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2.

Комісією встановлено, що з 22.12.2015 відносно Банку діяла постанова № 917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", затверджена Правлінням Національного Банку України 22.12.2015, якою встановлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності та віднесено останнього до категорії проблемних і встановлені обмеження в діяльності Банку, в тому числі встановлено обмеження в частині здійснення кредитних операцій з юридичними особами (а.с. 107-109).

Постановою Правління НБУ від 27.04.2016 № 295/БТ були внесені зміни до вищевказаної постанови Правління НБУ № 917 та встановлені для означеного банку в діяльності, в тому числі заборонено здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам (а.с. 110-112).

У відповідності до положень ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" як кредитні розглядаються операції придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів (факторинг).

Під час перевірки Уповноваженою особою було виявлено, що перевіряємий банк уклав з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (надалі - ТОВ "ІРЦ") договори відступлення права вимоги від 18.05.20016 №1805 та від 19.05.2016 № 1, які стосуються переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу /а.с. 58-61/.

19.05.2016) Банк та ТОВ "ІРЦ" уклали реєстр основних договорів до договору відступлення від 18.05.2016 №1805, відповідно до якого Банк придбав права вимоги за договором купівлі-продажу цінних паперів на суму 870 000 000,00 грн.

На виконання вказаних договорів Банком були здійснені внутрішні проводки в балансі шляхом збільшення залишку коштів за рахунок ТОВ "ІРЦ" у загальній сумі 870 000 000,00 грн. (як оплата за договором відступлення права вимоги від 18.05.2016 №1805) та на суму 561 957 997,25 грн (як оплата за договором відступлення права вимоги від 19.05.2016 №1) .

При цьому, Банком проведено кредитні операції із вказаною фінансовою компанією на суму, що значно перевищує наявний вільний ліміт кредитування.

Таким чином, Банком порушено обмеження встановлені постановами Правління НБУ № 917/БТ та № 295/БТ в частині операцій на суму ,25 грн. на підставі укладеного з ТОВ "ІРЦ" договорів відступлення прав вимоги, при відсутності права укладення таких правочинів.

З наведеного Уповноважена особа дійшла висновку, що укладення договорів відступлення вимоги № 1 від 19.05.2016 та від 18.05.2016 №1805 було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог НБУ та внутрішніх процедур Банку, а тому вказаний правочин є нікчемним у відповідності до положень п.п. 2, 7, 8, 9 ч. ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, за приписами частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 27.11.2017 по справі № 924/621/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018, та рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2018 по справі № 924/622/17 позовні заяви ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" про застосування наслідків нікчемного правочину, а саме договорів відступлення права вимоги № 1, №1805, задоволено повністю та стягнуто з ТОВ "ІРЦ" кошти в сумі 870000000,00 грн. та в сумі 561957997,25 грн.

В силу ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Далі відповідач у своєму письмовому відзиві вказував, що в подальшому за рахунок коштів, відображених на рахунках ТОВ "ІРЦ" внаслідок проведення вищевказаних нікчемних правочинів, останнім були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки 14673 фізичних осіб (в тому числі і позивача), відкриті в Банку на загальну суму 1642 млн. грн., як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики.

Разом з тим, зазначає відповідач, фактичного перерахування грошових коштів як на рахунки юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб, не відбувалося - операції проводилися шляхом здійснення відповідних проводок в балансі Банку за відсутності грошових коштів в такій кількості на рахунку ПАТ "Банк Михайлівський".

Наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2 затверджені результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в акті № 2 комісії, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "ІРЦ" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб на загальну суму ,74 грн., у відповідності до положень п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Тож предметом даного спору є застосування положень статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд визнає, що в питанні застосування судами норм ст. 38 вищевказаного Закону тривалий час існувала різна та прямо суперечлива судова практика.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду України в ході касаційного провадженні у справі № 826/1426/15, де предмет спору полягав саме у застосуванні норм ст. 38 означеного Закону, дійшовши висновку, що справа містить виключну правову проблему, ухвалою від 31.01.2018 справу передала до Великої палати Верховного Суду з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики з цього питання.

Незважаючи на те, що Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи № 826/1426/15 постановою від 04.07.2017 (номер в ЄДРСУ 75296557) скасувала судові рішення та направила справу на новий розгляд, в постанові були сформовані важливі висновки щодо застосування ст. 38 Закону про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

По-перше, перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI (п. 42).

По-друге, здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку (п. 45).

Тому судам слід ретельно перевіряти який саме правочин Фондом визнано нікчемним.

Виходячи із вимог статті 77 КАС, суди повинні враховувати, що обов'язок доведення відповідних обставин покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Отже, суди повинні досліджувати доводи Фонду чи його уповноваженої особи, які підтверджують наявність обставин, що свідчать про нікчемність правочинів та, як наслідок, унеможливлюють включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

По-третє, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону про систему гарантування вкладів не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46).

По-четверте, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

Із вищевикладених висновків слідує, що Фонд самостійно не може застосовувати наслідки недійсності нікчемних правочинів. Фонд у разі виявлення нікчемних правочинів зобов'язаний вчинити дії щодо застосування наслідків недійсності - звернутися до суду з відповідним позовом.

Аналізуючи обставини даної справи з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 04.07.2017 у справі № 826/1426/15 суд приходить до таких висновків.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2017 по справі № 924/621/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018, та рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2018 по справі № 924/622/17, на які посилається відповідач, наслідки нікчемності застосовано за позовом ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "Інвестиційно-рощрахунковий центр" саме по договору відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016, які було укладено безпосередньо між цими двома юридичними особами.

Як слідує із змісту відзиву, згідно наказу уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2, яким затверджено висновки Комісії, викладені у Акті № 2 про встановлення нікчемності правочинів, відповідачем визнано нікчемними на підставі п.п. 7, 9 Закону № 4452-VI саме транзакції з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "ІРЦ" з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі ,74 грн.

Однак, згідно правового висновку Великої палати Верховного Суду від 04.07.2017 у справі № 826/1426/15 здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку (п. 45).

Отже, Фонд не має повноважень визнавати нікчемними транзакції з перерахування коштів з одного рахунку на інший в порядку ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Доводи відповідача, що вищевказані транзакції проводилися ТОВ "ІРЦ" за рахунок коштів по нікчемних договах відступлення права вимоги № 1 від 19.05.2016 та №1805 від 18.05.2016, укладених між ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "ІРЦ" судом оцінюються критично, з огляду на те що вищезгаданими рішеннями суду за наслідками нікчемності стягнуто з ТОВ "ІРЦ" на користь ПАТ "Банк Михайлівський" 870000000,00 грн. та 561957997,25 грн, натомість ТОВ "ІРЦ" перераховано коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі ,74 грн. (в тому числі і позивачу).

Доказів, що позивач в числі інших вкладників була обізнана про будь-які зловживання за участю ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ІРЦ" у сфері банківських та інших фінансових послуг матеріали справи не містять, а відповідач в свою чергу не стверджує таких обставин.

Як встановлено вище судом 19.05.2016 ТОВ "ІРЦ" перераховано кошти в загальній сумі 30060,24 грн. на виконання договору від 16.02.2016 № 980-024-000190336 на розрахунковий рахунок позивача № НОМЕР_2 у ПАТ "Банк Михайлівський", що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 (станом з 19.05.2016 по 31.10.2016) /а.с. 44/.

Договір відкриття рахунку ОСОБА_1 у ПАТ "Банк Михайлівський" Фондом та його уповноваженими особами нікчемним не визнався.

В підпунктах 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно із частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до п.п. 1.24, 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що станом на момент запровадження в ПАТ "Банк Михайлівський" тимчасової адміністрації з 23.05.2016, на рахунку позивача № НОМЕР_2 у ПАТ "Банк Михайлівський" з 19.05.2017 обліковувалися кошти зараховані: з рахунку № НОМЕР_3 від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" в сумі 60,24 грн (оплата процентів по договору № 980-024-000190336 від 16.02.2016), та в сумі 30 000,00 грн (повернення коштів по договору № 980-024-000190336 від 16.02.2016).

Із відповідним позовом до позивача про застосування наслідків нікчемних правочинів на означену суму коштів а ні Фонд, а ні його уповноважені особи не зверталися.

Враховуючи, що позивача прирівняно до вкладника, Уповноважена особа мала подати до Фонду додаткову інформацію на суму ОСОБА_1 для її включення до Загального реєстру.

Не включення даних сум є порушенням прав позивача на отримання належних йому коштів, та є неправомірною бездіяльністю відповідача, у зв'язку з чим суд з метою повного захисту прав позивача згідно із частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення інформації до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1, прирівняну до вкладника на суму 30060,24 грн, у зв'язку із укладенням договорів із Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" через повіреного Публічне акціонерне товариство "Банк "Михайлівський".

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Тож обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд погоджується із обраним позивачем способом та вважає, що ефективним та достатнім способом захисту порушеного права у даному випадку буде зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" внести додаткову інформацію про ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 30060,24 грн. та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни і доповнення до переліку для внесення даних до Загального реєстру відшкодування вкладникам для здійснення виплат вкладникам Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський".

За таких обставин адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, суд стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (підпункт 17 ч. 1 ст. 2 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 3 вказаного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Суд враховує, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 19 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти з Державного бюджету України є одним з джерел формування коштів Фонду, а згідно з пунктом 6 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України, бюджетними асигнуваннями є повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

У свою чергу, пунктом 17 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, судовий збір на користь позивача належить стягнути за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (бульвар Шевченка, 35, м. Київ, Полтавська область, 01001), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053, ) про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" внести додаткову інформацію про ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 30 060,24 грн та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни і доповнення до переліку для внесення даних до Загального реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення виплат вкладникам Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський".

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () судові витрати у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва