Справа № 826/19259/14
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

02 жовтня 2018 року

справа №826/19259/14

адміністративне провадження №К/9901/8893/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у складі суддів Грибан І.О., Беспалова О.О., Губської О.А. у справі №826/19259/14 за позовом Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про скасування заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

08 грудня 2014 року Прилуцька об'єднана державна податкова інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - податковий орган, позивач у справі) звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - Товариство, відповідач у справі) про стягнення з Товариства податкового боргу в розмірі 110 705 364,23 грн.

05 лютого 2015 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва позовні вимоги податкового органу задоволено повністю.

09 квітня 2015 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду задоволено клопотання Товариства, внаслідок чого зупинено апеляційне провадження в справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі №826/2350/15.

Вирішуючи зазначене процесуальне питання суд апеляційної інстанції висновувався на тому, що суд першої інстанції стягнув податкову заборгованість у розмірі 110 705 364,23 грн., яка виникла внаслідок самостійно задекларованих платником податків грошових зобов'язань та одночасно стягується позивачем за позасудовою процедурою, передбаченою пунктом 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України на підставі Рішення податкового органу від 04 лютого 2015 року № 1, яке оскаржується відповідачем в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції визнав неможливим до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 826/2350/15 як безпосередньо пов'язаною з розглядом даної справи.

12 травня 2015 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, позивач просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції від 09 квітня 2015 року і направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на узгодженість суми податкового боргу, доводить різні предмети судового розгляду у двох адміністративних справах, можливість стягнення податкового боргу шляхом застосування різних заходів стягнення та обмеження терміном дії рішення від 04 лютого 2015 року №1 до 01 липня 2015 року.

30 червня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу, після усунення недоліків наведених в ухвалі цього суду від 15 травня 2015 року та витребувана справа №826/19259/14 з Окружного адміністративного суду міста Києва.

10 липня 2015 року Товариством наданий відзив на касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, у якому відповідач просить касаційну скаргу податкового органу залишити без задоволення, ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

14 липня 2016 року справа №826/19259/14 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

24 січня 2018 року справа №826/19259/14 разом із матеріалами касаційного провадження № К/9901/8893/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції яка діяла до 15 грудня 2017 року) зупинення провадження у справі обумовлено наявністю обставин, які перешкоджають розгляду справи до їх усунення або виконання необхідних дій.

Процесуальні питання зупинення провадження у справі врегульовані статтею 156 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції діючій до 15 грудня 2017 року, чинній на час вирішення процесуального питання, яке є спірним у даній справи.

Частиною першою статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України визначено випадки обов'язкового зупинення провадження в справі, які носять імперативний характер, частиною другою цієї статті встановлені можливі випадки такого зупинення, та які носять диспозитивний характер.

Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України, суд має право зупинити провадження в справі в разі наявності причин за обґрунтованим клопотанням сторони.

Суд вважає, що за змістом наведених норм інститут зупинення провадження у справі застосовується судом зокрема з метою забезпечення того, щоб кожен юридичний факт, що має значення для справи (і про який відомо, що його настання очікується в майбутньому) не був залишений поза увагою суду при вирішенні справи.

Суд погоджується з процесуальним рішенням суду апеляційної інстанції, з огляду на те, що Товариством (відповідачем у справі) ініційовано процедуру судового оскарження рішення податкового органу (позивача у справі) від 04 лютого 2015 року № 1 та деяких інкасових доручень (розпоряджень), оформлених на його виконання, було відкрито провадження ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року в справі № 826/2350/15, що свідчить про застосовані податковим органом способи погашення податкового боргу, який є предметом розгляду справи яка розглядається.

Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив порушень норм процесуального права при постановлені ухвали про зупинення провадження у справі, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а ухвала суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у справі №826/19259/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер