Справа № 826/16005/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 жовтня 2018 року м. Київ № 826/16005/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Деснянської районної державної адміністрації Києва (02225, м. Київ, пр-т Маяковського, 29), Департаменту охорони здоров'я КМДА (01001, м. Київ, вул. Прорізна, 19), треті особи: директор Комунального підприємства Консультативно- діагностичного центру Деснянського району Києва Лимар Юрій Вікторович (02000, м. Київ, вул. Закревського, 81/1), начальник Управління охорони здоров'я Деснянської районної державної у м. Києві адміністрації Коцан Лариса Стефанівна (02000, м. Київ, вул. Закревського, 81/1) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

"- визнати неправомірними дії ДРДА Києва щодо призначення Коцан Л.С. начальником УОЗ ДРДА з порушенням умов конкурсу та як особи не маючої відповідної спеціалізації за фахом ДРДА Києва розпорядженням 498-к від 04.09.2015 Коцан Л.С. начальником районного управління охорони здоров'я Деснянського рну м. Києва Деснянською районною державною адміністрацією;

- визнати недійсним призначення /з порушенням умов конкурсу та як особи не маючої відповідної спеціалізації за фахом/ ДРДА Києва розпорядженням 498-к від 04.09.2015 начальником районного управління охорони здоров'я Деснянського рну м. Києва Деснянською районною державною адміністрацією, враховуючи що Коцан незаконно отримавши посаду керівника незаконно отримувала крім пенсії ще і заробітну плату не маючи навіть відповідної спеціалізації за фахом та доплати та премії та навіть десятки тисяч гривень матеріальної допомоги за місяць;

- розірвати трудовий договір між Коцан Л.С. та Деснянською районною державною адміністрацією м. Києва;

- зобов'язати Деснянську районну державну адміністрацію у м. Києві розторгнути, розірвати, анулювати діючий трудовий договір з начальником районного управління здоров'я Деснянської районної державної адміністрації Коцан Л.С.;

- зобов'язати Деснянську районну державну адміністрацію у м. Києві визнати недійсним, анулювати розпорядження начальником районного управління здоров'я Деснянської районної державної адміністрації Коцан Л.С.;

- визнати неправомірними дії ДРДА Києва щодо призначення на посаду директора /заключення контракту/ КНПКДЦ Деснянського рну Києва Лимаря, враховуючи у тч не погодження ДОЗ КМДА КМДА ні у 2013, ні у 2015 рр;

- визнати неправомірними дії ДРДА Києва щодо не розірвання контракту /достроково/ з директором Києва Лимарем ЮВ враховуючи надані докази у тч у моїх десятках заяв та судові рішення у тч 754/9059/16-ц 28.08.17 754/14783/17 7.06.18;

- зобов'язати ДРДА Києва розірвати контракт /достроково/ з директором Києва Лимарем ЮВ враховуючи надані докази у тч у моїх десятках заяв та судові рішення у тч 754/9059/16-ц 28.08.17 754/14783/17 7.06.18, а саме: провести дострокове розірвання діючого контракту або письмове попередження про закінчення контракту і відмову у пролонгації контракту (закінчується в 23 жовтня 2018 р.) між Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією відповідно до розпорядження т.в.о. голови Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією від 21.10.2015р. № 582-К та директором КНП "Консультативно-діагностичного центру" Деснянського р-ну м. Києва Лимаря Ю.В., який системно та грубо порушує пункти свого діючого контракту;

- визнати неправомірними дії ДРДА Києва надання розпорядження № 644-к від 23.10.2013 щодо призначення директором Комунального Некомерційного Підприємства/КНП/ Консультативно Діагностичного Центру /КДЦ/ Деснянського рну Києва Лимаря ЮВ, враховуючи відсутність у Лимаря ЮВ діючої спеціалізації за фахом Організація і управління охороною здоров'я;

- скасувати, анулювати, визнати недійсним розпорядження № 644-к від 23.10.2013 Деснянської районної державної у м. Києві адміністрації щодо призначення директором Комунального Некомерційного Підприємства/КНП/ Консультативно Діагностичного Центру /КДЦ/ Деснянського рну Києва Лимаря ЮВ, враховуючи відсутність у Лимаря ЮВ діючої спеціалізації за фахом Організація і управління охороною здоров'я;

- скасувати, анулювати, визнати недійсним подання від 09.10.2 начальника районного управління охорони здоров'я ДРДА Києва Коцан ЛС на продовження контракту з Лимарем ЮВ на посаді директора КНП КДЦ Деснянського рну Києва;

- визнати неправомірними дії ДРДА Києва надання розпорядження № 582-к від 21.10.2015 на підставі якого було продовження контракту з Лимарем ЮВ;

- скасувати, анулювати, визнати недійсним розпорядження № 582-к від 21.10.2015 Деснянської районної державної у м. Києві адміністрації щодо продовження контракту з Лимарем ЮВ;

- визнати неправомірними дії ДРДА Києва щодо продовження контракту між ДРДА Києва та Лимарем ЮВ 2015 р;

- визнати недійсним, скасувати, анулювати контракт 2015 р., укладений між ДРДА Києва та Лимарем ЮВ;

- визнати неправомірною бездіяльність ДОЗ КМДА щодо не проведення відповідних дій, враховуючи, що ДОЗ КМДА не надавала згоди ДРДА на призначення Лимаря директором КНП КДЦ Деснянського рну Києва ні у 2013, ні у 2015 рр, при тому що згідно довідки перевірки, подану представником вказаного КНП КДЦ 23.05.2017 у судовому засіданні /справа 754/13398/16-ц/ у якій також вказано, що згідно абзацу 3 пункту 5 Порядку призначення керівників затвердженого розпорядженням Київського міського голови від 15.07.2013 № 118, контракт з Лимарем не погоджено з КМДА/ Причому у 2015 контракт з Лимарем ДРДА продовжило, проігнорувавши вищевказане розпорядження від 16 вересня 2015 року № 640, оскільки бездіяльність ДОЗ КМДА у тч привела тричі /29.06.16. 7.11.17 12.06.18/ до моїх звільнень та двічі до замахів на вбивство /19.07.16 15.09.17/ а неповнолітній ОСОБА_2 знаходиться на моєму утриманні матері-одиначки і не повинен залишитися сиротою враховуючи, що Лимар продовжує тероризувати неповнолітноього ОСОБА_2, а Лимар і за вересень-жовтень 2017 і квітень-травень 2018 також не сплатив мені заробітну плату та фактично і досі не тільки не поновив мене але навіть у журналі обліку трудових книжок перший запис щодо мого працевлаштування зроблений 11.06.18, а не 1.11.13, враховуючи що неповнолітній ОСОБА_2 знаходиться на утриманні матері-одиначки ОСОБА_1 та не може сам заробляти на життя;

- стягнути моральну шкоду на користь ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_1 рн/ у розмірі 536112 грн з ДОЗ КМДА;

- стягнути моральну шкоду на користь ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_1 рн/ у розмірі 1072224 грн /із розрахунку по 536112 грн за незаконне призначення Лимаря та стільки ж за незаконне звільнення призначення Коцан/ з ДРДА Києва."

Пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Згідно з частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що одна їх частина стосується призначення на посаду ОСОБА_6, решта - ОСОБА_7

При цьому, ОСОБА_7 обіймає посаду директора КНП "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Оскаржуючи дії та рішення відповідача позивач вказує на відсутність у останнього підстав для прийняття на роботу Лимаря Ю.В. та порушення встановленої процедури погодження кандидатури останнього на посаді.

За визначенням пункту 17 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

При цьому, базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу".

У розумінні вказаного Закону посада директора Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району не відноситься до публічної служби, особа, обіймаючи цю посаду, статусу державного службовця не набуває, тому відносини з приводу проходження та перебування на цій посаді не пов'язані з проходженням публічної служби.

Таким чином, позовні вимоги про призначення Лимаря Ю.В. на посаду директора комунальної установи не мають ознак публічно-правового спору, оскільки не стосуються проходження останнім публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині оскарження дій та рішень щодо прийняття на роботу Лимаря Ю.В. містять ознаки трудового спору та не можуть бути вирішені в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, суд звертає увагу, що сама лише участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем у позовній заяві об'єднано позовні вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Згідно з частиною шостою статті 21 та частиною четвертою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, а у суду в даному випадку відсутні підстави для застосування положень статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 21, 169, 172, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини сьомої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про повернення позовної заяви може бути оскаржена. Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко