Справа № 569/10964/18
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі Довбенко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 доУправління патрульної поліції у Рівненській області інспектора роти№4 батальйону № 1 Ільчук Анни Миколаївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 02 червня 2018 року відповідачем було складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1020 гривень. Позивач не згоден з зазначеною постановою, зазначає, що не порушував Правил дорожнього руху та просить визнати неправомірними дії інспектора, а зазначену постанову скасувати, провадження закрити.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувались.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь та належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його та його довірителя відсутності, позовні вимоги підтримав.

В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав суду відзив, в якому, зазначив, що позивачем дійсно було порушено ПДР, на доказ цього надав СD диск із записом правопорушення.

Дослідивши докази, суд вважає в задоволенні позову відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 02 червня 2018 року інспектором роти№4 батальйону № 1 Ільчук Анною Миколаївною винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 426960. Відповідно зазначеної постанови ОСОБА_1 о 16:47 год. в м. Рівне по вул. Макарова здійснив зупинку транспортного засобу на місці позначеному дорожньою розміткою 1.30 розділ 34 Правил дорожнього руху, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Ці обставини підтверджуються копією зазначеної постанови.

З дослідженої позовної заяви вбачається, що позивач не заперечив дійсності місце зупинки його автомобіля, зазначивши, що був відсутній відповідний дорожній знак, який позначав би, що це місце для паркування інвалідів.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

У даній постанові невірно зазначено місце вчинення правопорушення та не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі. Позивач вказує, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена не на місці вчинення правопорушення, а за місцем розгляду справи, за адресою: м. Рівне, вул Макарова,22.

Оглянута судом відеофіксація правопорушення, дозволяє зробити висновок про те, що позивач дійсно в порушення ПДР здійснив зупинку транспортного засобу в м. Рівне по вул. Макарова на місці, що позначено відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю, що свідчить про існування в діях позивача ознак порушення правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 8.1 Правил встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, - горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно п. 34.1 Правил, дорожня розмітка 1.30 - позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Згідно п.1.9 Правил встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, яким керують водії з інвалідністю, або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:..., зокрема, і за ч. 5 статтею 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Факт вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП підтверджується : 1) фотографіями з місця вчинення правопорушення, на яких видно розміщення автомобіля НОМЕР_1 на місці, позначеному розміткою 1.30, де дозволено зупинку чи стоянку транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю , 2) відеозаписом з місця вчинення правопорушення , який підтверджує зображені на фото дані та містить пояснення позивача з приводу причин його паркування на місці де дозволено зупинку чи стоянку транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.

Частиною п'ятою статті 122 КУпАП правопорушенням, за яке настає адміністративна відповідальність у вигляді штрафу, визначено зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Посилання позивача на відсутність інформації про технічний засіб, яким здійснювалося фото або відеозапис адміністративного правопорушення та відповідно не може бути належним доказом, судом не беруться до уваги, оскільки спростовуються зафіксованими номерами бодікамер в правому верхньому куті оскаржуваної постанови.

Таким чином, у судовому засіданні доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 122 КупАП, а тому постанова ЕАА № 426960 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП, яка винесена поліцейським є законною та не підлягає скасуванню.

З огляду на досліджені матеріали справи суд дійшов висновку, що працівник поліції вірно визначив у діях позивача порушення п. 8.1. ПДР України та правомірно наклав на позивача стягнення за ст. 122 ч. 5 КУпАП в вигляді штрафу, мінімальному розмірі - 1020 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 139, 246 КАС України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 доУправління патрульної поліції у Рівненській області інспектора роти№4 батальйону № 1 Ільчук Анни Миколаївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - Управління патрульної поліції у Рівненській області інспектора роти № 4, батальйону № 1 Ільчук Анни Миколаївни (м. Рівне, вул. Степана Бандери, 14а.

Суддя Н.Г. Кучина