Справа № 489/3253/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2018 року

Київ

справа №489/3253/16-а

адміністративне провадження №К/9901/36925/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №489/3253/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року, постановлену суддею Шевчук О.А, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у включенні матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та 40% винагороди за вислугу років в заробітну плату для призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ, які зазначені в довідках про заробітну плату, виданих Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 10.05.2016 №2725/10/14-02-05 та Державною податковою інспекцією у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 11.05.2016 №23;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва здійснити розрахунок пенсії з 07.10.2013, включивши до суми заробітної плати, з якої призначалась пенсія, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за вислугу років в розмірі 40% та індексації заробітної плати відповідно до довідок, виданих Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 10.05.2016 №2725/10/14-02-05 та Державною податковою інспекцією у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 11.05.2016 №23;

- відшкодувати матеріальну шкоду, завдану рішенням правління Пенсійного фонду України №19-11, яке було визнане незаконним, у розмірі 80 відсотків заробітної плати станом на 07.10.2013 в загальній сумі 23947,18 грн.;

- під час перерахунку пенсії залишити індексацію, нараховану на пенсію з моменту її призначення, з 07.10.2013.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона з жовтня 2013 року отримує пенсію по інвалідності за ст. 37 Закону України «Про державну службу», але при призначенні пенсії відповідачем не враховано винагороду за вислугу років 40%, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на соціально побутові потреби, індексацію доходів, які входили до структури її заробітної плати згідно довідок, виданих Державною податковою інспекцією у Корабельному районі м. Миколаєва за №23 від 11 травня 2016 року та Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва за №2725/10/14-02-05 від 10 травня 2016 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно поданих довідок про складові її заробітної плати, виданих Державною податковою інспекцією у Корабельному районі м. Миколаєва за №23 від 11 травня 2016 року та Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва за №2725/10/14-02-05 від 10 травня 2016 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва починаючи з 1 червня 2016 року здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця по інвалідності ОСОБА_1 з урахуванням до складу заробітної плати для обчислення пенсії виплат, на які були нараховані і сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зазначені в довідках виданих Державною податковою інспекцією у Корабельному районі м. Миколаєва за №23 від 11 травня 2016 року та Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва за №2725/10/14-02-05 від 10 травня 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про звільнення від сплати судового збору, а апеляційну скаргу повернуто апелянту.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення скарги без задоволення, а судового рішення - без змін, з огляду на нижченаведене.

Апеляційна скарга ПФУ не відповідала вимогам статті 187 КАС України, а саме відповідачем не було сплачено судовий збір, у зв'язку з чим, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання зазначеної ухвали ПФУ було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з відсутністю коштів.

Частина перша статті 88 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) закріплює, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовані Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції), судовий збір справляється, зокрема, за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» у вказаній редакції закріплено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

За змістом частини другої цієї ж статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Комплексний аналіз указаних законодавчих положень дає підстави для таких висновків.

Звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 88 Кодексу адміністративного судочинства України, та статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов'язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Суд звертає увагу, що відсутність коштів у державного органу не є достатньою та беззаперечною підставою для звільнення його від виконання обов'язку щодо сплати судового збору.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив без задоволення клопотання ПФУ про звільнення від сплати судового збору та повернув скаргу.

За змістом частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушено норми процесуального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у справі №489/3253/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду