Справа № 532/453/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 532/453/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Подобайло З.Г. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанту поліції Заікіна Миколи Миколайовича на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02.07.2018, суддя Омельченко І.І., вул. Шевченка, 16/25, м. Кобеляки, Кобеляцький, Полтавська, 39200, повний текст складено 02.07.18 по справі № 532/453/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанту поліції Заікіна Миколи Миколайовича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Заікіна Миколи Миколайовича (далі - відповідач), в якому просив суд визнати незаконними дії інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Заікіна Миколи Миколайовича щодо складання постанови серії БР № 86740 від 20.03.2018 року про адміністративне правопорушення та накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень за ч.2 ст. 122 КУпАП, скасувати дану постанову, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позову зазначив, що при початку руху вмикав ближнє світло фар. Жодних доказів того, що цього не було зроблено відповідачем не надано. Крім цього зазначив, що навіть, якби ближнє світло фар не було ввімкнене, то за це не може наставати відповідальність за ч.2 ст. 122, оскільки диспозиція даної статті передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2018 року задоволено позов ОСОБА_2. Визнано протиправною та скасовано постанову серії БР № 864740 від 20.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч.2 ст. 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення за ч 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2 - закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт, з посиланням на ч. 2 ст. 122, ст. 251 КУпАП, Посадову інструкцію поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 № 4/1 та ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" вказує, що факт порушення позивачем вимог п. 9.8 ПДР України підтверджується відеозаписом, який є додатком до оскарженої у даній справі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. З приводу кваліфікації виявленого правопорушення зазначає, що п. 9.8 Правил дорожнього руху передбачає порядок користування водіями транспортних засобів зовнішніми освітлювальними приладами і невиконання зазначеного пункту є адміністративним правопорушенням, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. На переконання апелянта, оскільки ближнє світло фар відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів, це правило фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 ПДР, незважаючи на те, що згідно пп. г п. 9.1 Правил, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів вважає за можливим розглянути справу по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 864740 від 20.03.2018 року, ОСОБА_2 20.03.2018 року о 12 годині 20 хвилин на 53 км автодороги М-22 Полтава-Олександрія, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110557, номерний знак НОМЕР_1, у світлу пору доби, поза межами населеного пункту, при зміні напрямку руху без увімкненого світла фар, чим порушив п. 9.8 розділу 9 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із зазначеною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильні висновки про задоволення позову, при цьому, наявні підстави для зміни судового рішення в частині мотивів та підстав його задоволення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з матеріалів справи, докази дотримання умов, передбачених ч.2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», відсутні.

З матеріалів справи не вбачається який саме засіб відео фіксації був використаний. Тобто відсутні докази відповідності фіксації і ч. 1 ст. 40 Закону України «Про поліцію».

Колегія суддів зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Колегією суддів встановлено, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем надано відеозапис.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в постанові про адміністративне правопорушення не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Таку позицію висловив і Верховний Суд у своїй постанові від 30.05.2018 р. у справі № 337/3389/16-а.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів зазначає, що крім відеозапису відповідач не надав суду жодних допустимих доказів, які б підтверджували правомірність винесеної ним постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КпАП України.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для зміни судового рішення суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, між тим, вважає необхідним змінити рішення в частині підстав та мотивів задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанту поліції Заікіна Миколи Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02.07.2018 по справі № 532/453/18 змінити в частині підстав та мотивів задоволення позову ОСОБА_2, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло В.В. Старостін