Справа № 398/2634/18
Суддя: Голосеніна Т. В.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/2634/18
Провадження №: 2-а/398/100/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" вересня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді -Голосеніної Т.В.,

за участю секретаря Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Корольова Ігоря Леонідовича про визнання дій останнього незаконними та скасування постанови серія ВР №299757 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у розмірі 255грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.07.2018 року інспектором роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Корольовим І.Л. відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якого він цього ж дня о 15год. 43хв. керуючи автомобілем Geely, державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті дороги М12 Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам'янка, в м. Знам'янка по вул.Партизанська не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» - здійснив проїзд без зупинки, чим порушив вимоги п.8.4 «б» ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, жодних вимог ПДР він не порушував, оскільки дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» встановлено безпосередньо перед перехрестям вказаних доріг, то йому мав передувати дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» з табличкою 7.1.2. Натомість перед дорожнім знаком 2.2 було встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» з табличкою, яка має вигляд прямокутника білого кольору з зазначенням відстані в метрах - 150 м, та позначає відстань від знака до початку небезпечної ділянки, місця запроваджень відповідних обмежень або певного об'єкта (місця), розташованого попереду за ходом руху.

Таким чином, наближаючись до вказаного перехрестя доріг, відповідно до встановлених перед ним знаків, він був поінформований про необхідність через 150 метрів виконати вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу», що ним і було зроблено.

Про наявність безпосередньо перед перехрестям знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» жодного попереджувального знаку встановлено не було, що підтверджується зробленими ним на місці події фотознімками.

Крім того, станом на 06.07.2018 року на вказаному відрізку дорожнього покриття не було нанесено дорожню розмітку, однак, станом на 13.07.2018 року на дорожнє покриття вже нанесли розмітку, яка свідчить про те, що дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, у відповідності до вимог п.8.2-1 ПДР України знаки, встановлені обабіч дороги на розділювальній смузі чи над проїзною частиною, або на протилежному боці дороги, мають бути про дубльовані. Дублювання знаків на вказаному відрізку шляху здійснено не було.

Більш того, при встановленні знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» було порушено вимоги ДСТУ щодо відстані його розміщення, а саме, всупереч вимогам п.10.2.5, яким встановлено, що відстань від краю проїзної частини, а за наявності узбіччя - від брівки земельного полотна, до найближчого до неї краю знака, встановленого збоку від проїзної частини, повинна бути від 0,5 м до 2м.

Згідно зроблених ним вимірів, які було проведено на місці події за допомогою рулетки та участь у яких відмовився брати відповідач, становить 3,6 м. З урахуванням місця розташування його автомобіля при наближені до вказаного знаку, останній знаходився справа від нього на відстані 13,1 м.

Отже, дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» на вказаному відрізку шляху встановлено з порушенням вимог ДСТУ та ПДР України.

Враховуючи, що ним не було порушено вимоги знаку 2.2 ПДР України, то і склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.122 КУпАП в його діях відсутній, а отже постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження в справі -закриттю.

Позивач також просить поновити йому пропущений строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки зазначений строк ним було пропущено з поважних причин, а саме тому, що копію оскаржуваної постанови він отримав не на місці її складання, а 12.07.208 року засобами поштового зв'язку, що підтверджується конвертом долученим до адміністративного позову.

29.08.2018 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1, відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги позивача незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві.

При цьому відповідач зазначає, що в його діях щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягненні відносно ОСОБА_1 порушень не було, постанова відповідає всім вимогам закону, а її суть - обставинам справи, а саме: 06.07..2018 року при здійсненні екіпажем патрулювання, ним та його напарником було зафіксовано як ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Geely, державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті автомобільної дороги М12 Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам'янка, в м.Знамянка не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» - здійснив проїзд без зупинки, чим порушив вимоги п.8.4 «б» ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Разом з тим, відповідач вказує, що по технічним причинам відеозапис розгляду справи він надати можливості немає.

Сторони, належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. При цьому представником позивача до заяви долучено письмовий виступ в судових дебатах, відповідно до якого вважає, що в даному випадку позивач був фактично позбавлений можливості виконати вимоги знаку «Проїзд без зупинки заборонено», оскільки вказаний знак було встановлено з порушенням вимог ПДР України та стандартів ДСТУ.

Відповідач, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Згідно ч.3 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серія ВР №299757 від 06.07.2018 ОСОБА_1 визнано винним у чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в сумі 255грн., оскільки він цього ж дня о 15год. 43хв. керуючи автомобілем Geely, державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті дороги М12 Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам'янка, в м. Знам'янка по вул.Партизанська не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» - здійснив проїзд без зупинки, чим порушив вимоги п.8.4 «б» ПДР України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. В цьому випадку водіям необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності відповідної таблички 7.8, яка вказує напрямок головної дороги - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Знак 2.2 встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги.

Якщо безпосередньо перед перехрестям встановлено знак, то йому повинен передувати знак 2.1 «Дати дорогу» з додатковою табличкою 7.1.2, яка вказує відстань до об'єкта.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Діяльність співробітників поліції щодо виявлення адміністративних правопорушень, притягнення осіб, винних у їх вчиненні до адміністративної відповідальності регулюється КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч. 2ст. 258 КУпАП.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 3ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу ( групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; розмір штрафу, реквізитів та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Разом з тим, позивач заперечує факт вчинення ним зазначеного в постанові адміністративного правопорушення та вказує, що відповідачем не було забезпечено можливості скористатися його правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Крім того, позивачем до адміністративного позову додано фотознімки, які зроблено на вказаному в постанові перехресті дорогі та які свідчать про те, що всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» встановлений з порушенням: знак встановлено з боку, безпосередньо перед перехрестям, йому не передує знак 2.1 «Дати дорогу» з додатковою табличкою 7.1.2, яка вказує відстань до об'єкта. Натомість встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» з табличкою, яка має вигляд прямокутника білого кольору з зазначенням відстані в метрах - 150 м

Відповідно до ПДР України за наявності знаку 2.1 водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під'їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8, яка вказує напрямок головної дороги, - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Згідно з наданим відповідачем фотознімками, зробленими методом «скріншот» з відеозапису від 13.07.2018 року на вказаному відрізку шляху вже наявна дорожня розмітка, яка була відсутня на час складання постанови. Вказана розмітка свідчить про те, що дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку.

Відповідно до вимог п.8.2-1 ПДР України дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Яку свідчать надані позивачем фотознімки, дублювання знаків на вказаному відрізку шляху здійснено не було.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати : чи було вчинено правопорушення ( об'єктивна сторона), чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Отже, перед прийняттям постанови про адміністративне правопорушення, в якому позивач не визнав себе винним у скоєнні адміністративного правопорушення, суб'єкт владних повноважень мав би використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували порушення Правил дорожнього руху та спростовували свідчення позивача, але таких доказів постанова не містить.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч.1,4-5 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В п. 1 ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з наданого відповідачем відзиву на адміністративний позов останній жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, надати змоги немає. Натомість саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, однак в даному випадку відповідач таких дій не вчинив, в силу чого факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним, а винесена відповідачем постанова - незаконною та необґрунтованою, а тому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 242-246, 250, 268, 271, 286, суд, -

Ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Визнати протиправними дії інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Корольова Ігоря Леонідовича щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 299757 від 06.07.2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн. 00 коп.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ВР № 299757 від 06.07.2018 року.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України, - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_2, місце проживання: 28000, АДРЕСА_1.

Інспектор роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції Корольов Ігор Леонідович, місцезнаходження: 25006, м. Кропивницький, вул.Ю.Бутусова,22/б.

Суддя