Справа № 2340/3362/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року справа № 2340/3362/18 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

встановив:

21 серпня 2018 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якій просить:

1) визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Національної поліції в Черкаській області у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, викладену у Висновку про призначення одноразової грошової допомоги начальника ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_2;

2) зобовязати Головне управління Національної поліції в Черкаській області скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у 300 розмірі прожиткового мінімуму, встановленого Законом України Про Національну поліцію для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

3) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати повязані з правничою допомогою у розмірі 10000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що оскаржуваний висновок є протиправним та підлягає скасуванню оскільки не відповідає приписам законодавства України, а саме: Закону України Про міліцію, Про Національну поліцію, наказу Міністерства внутрішніх справ України Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

У відзиві на позов поданого до суду 13.09.2018, відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що позивач не має права на призначення одноразової грошової допомоги в звязку з отриманням інвалідності, так як після звільнення позивача зі служби в поліції до отримання інвалідності пройшло більше шести місяців. Крім того, зазначив, що позовна вимога №3 є необґрунтованою, оскільки одноразова грошова допомога у 300-кратному розмірі призначається поліцейському при встановлені ІІ групи інвалідності внаслідок травми отриманої під час виконання службових обовязків поліцейського (ст. 97-101 Закону України «Про Національну поліцію»), при цьому позивачем не надано актів складених за результатами розслідування нещасного випадку встановленої законодавством форми. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через пятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1, у період з 27.01.1997 року по 06.11.2015 рік, проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 по 01.09.2017 - в Національній поліції України.

Наказом № 235 о/с від 01.09.2017 позивача звільнено зі служби в поліції за п.2 ч. 1 ст.77 ( через хворобу) відповідно до Закону України « Про національну поліцію».

Згідно Довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією

(Міжрайонна МСЕК №2, м. Черкаси) серія 12 ААА № 881579 від 04.04.2018, позивачу встановлена ІІ група інвалідності безтерміново, причина інвалідності: «Захворювання, Так, повязане з проходженням служби в поліції».

27.04.18 позивач звернувся з заявою до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про виплату йому одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності II групи.

Листом від 25.05.2018 №29/М-143 позивачу відмовлено у виплаті вищевказаної грошової допомоги та зазначено, що від часу звільнення його з поліції до моменту визначення інвалідності пройшло більше шести місяців, а тому був складений Висновок про відмову у призначенні мені одноразової грошової допомоги.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безпосередньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію №580-VІІІ від 02 липня 2015 року, який набрав чинності з 07.11.2015 (далі - Закон №580-VІІІ).

Статтею 97 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено перелік осіб, які за цим Законом мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Пунктом 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" (в редакції Закону на момент звернення позивача із заявою) визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно з підпунктом "б" пункту 3 частини 1 статті 99 Закону України "Про Національну поліцію" розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, у разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що для виникнення у поліцейського права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" є необхідним дотримання таких умов та обставин:

1) встановлення поліцейському інвалідності, яка є наслідком поранення (контузії, травми або каліцтва);

2) вищевказане поранення (контузія, травма або каліцтво) має бути таким, що отримане під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

3) така інвалідність має бути встановлена не пізніше шести місяців після звільнення поліцейського з лав поліції;

4) звільнення з поліції має бути зумовлене пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим під час виконання поліцейським службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (надалі - Порядок № 4, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Пунктом 4 розділу І Порядку № 4 передбачено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, під час виконання службових обов'язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов'язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Підпунктом 2 пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Частиною 6 статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Проте, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" право на виплату одноразової грошової допомоги мають поліцейські, яким протягом шести місяців після звільнення з поліції встановлено інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Як вбачається з матеріалів справи, датою звільнення позивача зі служби в Національній поліції є 01.09.2017, а інвалідність позивачу встановлена лише 04.04.2018, тобто поза межами шестимісячного строку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 травня 2018 року у справі № П/811642/17, в якій зазначено, що "між датою звільнення позивача з поліції (30 квіття 2016 року) та датою встановлення позивачу групи інвалідності (22 грудня 2016 року) пройшло більше шести місяців, а тому правові підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського на умовах, визначених Законом України "Про Національну поліцію" відсутні".

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність умов та підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", а тому висновок про відмову Головного управління Національної поліції в Черкаській області у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо позовної вимоги №2 суд зазначає таке.

Пунктом 23 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Позовна вимога про зобовязання відповідача скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у 300 розмірі прожиткового мінімуму, встановленого Законом України Про Національну поліцію для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийняти рішення про виплату - не підлягає задоволенню як похідна від вимоги про визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Національної поліції в Черкаській області у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, викладену у Висновку про призначення одноразової грошової допомоги начальника ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_2.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов'язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Однак, позивачем не надано суду достовірних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводів відповідача.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат (витрат повязаних з правничою допомогою у розмірі 10000 грн) відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Тимошенко