Справа № 805/4701/18-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 р. Справа№805/4701/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., за участі секретаря судового засідання Лопушанського Д.О., представника відповідача Лещенка О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2018 року шляхом надсилання поштою позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки). Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач протиправно прийняв вимогу про сплату боргу (недоїмки) відповідно до Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Посилаючись на частину 4 статті 25, пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», позивач просив: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-259-25 від 04.04.2018 на суму 2186670,73 гривень.

23 червня 2018 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він звільнений від обов'язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки перебуває на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться АТО, та ним подана заява у довільній формі до органу доходів та зборів.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, у якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні з наступних підстав. Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому, оскільки згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за останнім обліковувалася заборгованість станом на 31.01.2018 відповідач правомірно сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки). На думку відповідача з 01.01.2016 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не містить положень щодо будь-яких пільг для платників єдиного внеску. Також відповідач зазначає, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» не звільняють органи доходів і зборів від обов'язку формування вимог про сплату недоїмки на підставі наданої платниками звітності. Крім цього, відповідач зазначає, що з 01 січня 2016 року втратив чинність пункт 9-3 (пункт 9-4) розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Надав пояснення аналогічні викладеним у відзиву на адміністративний позво.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пров. Миру, буд. 68-а,) як платник єдиного соціального внеску перебуває на обліку в Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с.7-12).

09 вересня 2015 року позивачем на ім'я в.о. начальника Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області подана заява про звільнення від виконання обов'язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

09 лютого 2016 року позивачем до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області подана заява про звільнення від виконання обов'язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

04 квітня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» станом на 31 березня 2018 року сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-259-25 в сумі 2186670,73 гривень зі сплати єдиного соціального внеску.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI, в редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017, «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування .

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI визначені обов'язки платника єдиного внеску, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким були внесені зміни до Закону №2464-VI, а саме його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 ( в подальшому пункту 9.4):

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються».

З аналізу зазначених норм законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин вбачається, що підставою не застосування до платника єдиного внеску відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, визначених Законом №2464-VI, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», та заява, подана у довільній формі до органу доходів та зборів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь віднесено до населених пунктів на території яких здійснювалася АТО.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87549, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця А. Куїнджі, будинок 93), і до цього органу доходів і зборів позивачем подана заява у довільній формі.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що про сплату боргу (недоїмки) №Ю-259-25 від 04.04.2018 є протиправною та підлягає скасуванню.

Заперечення відповідача проти правових підстав позову судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що з 1 січня 2016 року втратив чинність пункт 9-3 (пункт 9-4) розділу VIII Закону №2464-VI. Така позиція обґрунтована тим, що на підставі Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669-VII, а саме цим підпунктом розділ VIII Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-3 (пунктом 9-4).

Суд не приймає наведений довід, оскільки положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669-VII були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону №2464-VІ, після чого пункт 9-3 (пункту 9-4) розділу VIII став частиною відповідного Закону. Зміни до Закону №2464-VІ в частині виключення спірної норми не вносилися та залишаються чинними.

Цей висновок суду узгоджується з пункту 4 «Правил оформлення проектів законів та основних вимог законодавчої техніки» (Методичні рекомендації Апарату Верховної Ради України, видання четверте, виправлене і доповнене, 2014 рік), відповідно до якого зміни вносяться до оригінального закону, а не до закону про внесення змін до цього закону чи про визнання закону таким, що втратив чинність.

Судові витрати на професійну правничу допомогу не підлягають розподілу між сторонами з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Договором про надання правової допомоги №2018/02/05, укладеним між позивачем та адвокатом Курібло В.А. 05.02.2018, встановлено, що розмір гонорару при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору (пункт 4.2).

Згідно доручення №8, яке є додатком №8 до вказаного договору, гонорар за підготовку та подання позовної заяви до Донецького окружного адміністративного суду становить 2000,00 гривень та має бути сплачений у безготівковій формі на зазначений в договорі рахунок у строк до 20 червня 2018 року.

Позивачем не надано доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу у порядку, передбаченому договором про надання правової допомоги №2018/02/05, а тому відсутні підстави для відшкодування таких витрат.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 134, 139, 143, 241-246, 250, 251,255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пров. Миру, буд. 68-а,) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд.114, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-259-25 про визначення станом на 31 березня 2018 року заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску Товариству з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» на суму 2186670 (два мільйони сто вісімдесят шість тисяч шістсот сімдесят) гривень 73 копійки, прийняту Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області 04 квітня 2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 32800 (тридцять дві тисячі вісімсот) гривень 06 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецької області.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 24 вересня 2018 року.

Повне рішення складено 04 жовтня 2018 року.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Донецького окружного адміністративного суду у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Циганенко А.І.