Справа № 211/3735/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 вересня 2018 р. Справа № 211/3735/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Врона О.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 Вікторовіча до Регіональної філії Придніпровської залізниці Публічного акціонерного товариства Українська залізниця Структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо (ТЧ-2 Кривий Ріг) про забезпечення захисту прав та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 Вікторовіча до Регіональної філії Придніпровської залізниці Публічного акціонерного товариства Українська залізниця Структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо (ТЧ-2 Кривий Ріг) про:

- забезпечення захисту прав ОСОБА_1 Вікторовіча відповідно до ст.3, ч.3 ст.8, ст.22, ст.43, ст.55, ст.64, ст.124 Конституції України, ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 р.;

- зобовязання Регіональної філії Придніпровської залізниці Публічного акціонерного товариства Українська залізниця Структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо (ТЧ-2 Кривий Ріг) здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 Вікторовіча в повному обсязі з урахуванням часу простою за відсутності вини працівника за період з 14.052018 р. по 01.06.2018 р. відповідно до ч.3 ст.113 КЗпП України, ст.14 Закону України Про оплату праці;

- зобовязання Регіональної філії Придніпровської залізниці Публічного акціонерного товариства Українська залізниця Структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо (ТЧ-2 Кривий Ріг) виплатити середню заробітну плату ОСОБА_1 Вікторовіча з урахуванням часу простою за відсутності вини працівника за період з 14.05.2018 р. по 01.06.2018 р. відповідно до ч.3 ст.113 КЗпП України, ст.14 Закону України Про оплату праці.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2018 дана справа була передана до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Позовну заяву зареєстровано в суді та присвоєно номер адміністративної справи №211/3735/18, провадження №367СП/0440/6718/18.

05.09.2018 року за результатами розподілу справи автоматизованою системою документообігу, вказана справа передана на розгляд судді Врони О.В.

Розглянувши матеріали справи, які надійшли з Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, суд зазначає наступне.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2018 р., справа була передана до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі п.2 ч.1 ст.29 КАС України, згідно положень якого суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, рішення щодо передачі даної справи до іншого суду було ухвалено до відкриття провадження у справі.

Пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи, субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити, серед іншого, про їх захист шляхом визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними.

Із матеріалів позову встановлено, що у відповідності до ст.21 КЗпП України між позивачем та відповідачем укладена угода, за якою позивач зобов'язався виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, зобов'язується виплачувати заробітну плату і забезпечити умови праці, необхідні для виконання роботи, передбаченні законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Позивач зазначає, що у період з 14.05.18р. по 01.06.18р. заробітна плата йому нараховувалась, не у відповідності до закону про оплату праці працівників, а саме: ч.3 ст.113 КЗпП України, у звязку з чим, просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за вказаний період.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснювала публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв'язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач - субєкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Так, у пункті 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статутом ПАТ Українська залізниця від 2 вересня 2015 р. № 735, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України, визначено, що Публічне акціонерне товариство Українська залізниця є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

Метою діяльності товариства є задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб у безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученні, роботах та послугах, що виконує (надає) товариство, забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, створення умов для підвищення конкурентоспроможності галузі, а також отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності.

Таким чином, ПАТ "Українська залізниця" та Регіональна філія Придніпровська залізниця ПАТ Українська залізниця в розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України не є субєктами владних повноважень, оскільки зазанчені особи не здійснюють владних управлінських функцій.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається зі змісту позову позивач просить вирішити спір щодо виплати йому заробітної плати за певний час перебування у трудових відносинах з юридичною особою - Регіональна філія Придніпровської залізниці Публічного акціонерного товариства Українська залізниця Структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо (ТЧ-2 Кривий Ріг).

З вищенаведеного вбачається, що спір між сторонами виник із трудових відносин, за своєю правовою природою не пов'язаний із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, учасники справи не є субєктами владних повноважень. Тобто, даний спір не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства відповідно до вимог ЦПК України.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду у рішенні від 19.02.2018 року (справа № К/9901/6639/18).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За приписами ч. 1 ст.30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (ч. 2 ст.30 КАС України).

Справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду (ч. 3 ст.30 КАС України).

За нормами частини 6 статті 8 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З огляду на обставини викладені вище, з метою недопущення порушення права позивача, який є фізичною особою на справедливий та належний розгляд його справи, відсутністю норм процесуального законодавства, які чітко регулюють дії суду у випадку надходження позовної заяви з іншого суду, яка не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне застосувати до виниклих правовідносин аналогію закону, яким є положення, наведені в п.1 ч.1ст.170 КАС України.

Згідно п.1 ч.1ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі, оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, вимоги позову не мають ознак публічно-правового спору, які передбачені нормами КАС України та розяснити позивачу, що даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства загальними місцевими судами.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 29, 30, 170, 242, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі справа №211/3735/18 (провадження № 367СП/0440/6718/18) ОСОБА_1 Вікторовіча до Регіональної філії Придніпровської залізниці Публічного акціонерного товариства Українська залізниця Структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо (ТЧ-2 Кривий Ріг) про забезпечення захисту прав та зобовязання вчинити певні дії.

Роз'яснити, що вирішення даного спору здійснюється в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2