Справа № 583/3021/15-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України
04 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 583/3021/15-а
провадження № К/9901/10035/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Анцупової Т. О.,
суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 583/3021/15-а
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення неправомірними та зобов`язання вчинити дії;
за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Білера П. П.) від 23 листопада 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Григорова А. М., Тацій Л. В., Подобайло З. Г.) від 21 січня 2016 року, встановив:
І. РУХ СПРАВИ
1. У вересні 2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому, з урахуванням уточнень від 29 жовтня 2015 року та від 13 листопада 2015 року, просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 07 травня 2014 року № 1 в частині визначення ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги по інвалідності;
- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги по інвалідності, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ) у розмірі, встановленому Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 зі змінами в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 815 від 25 липня 2011 року (далі Порядок № 499), виходячи з щомісячного розміру грошового утримання на дату встановлення ОСОБА_1 . Сумською обласною медико-соціальною експертизою ІІІ групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконання інтернаціонального обов`язку від 18 січня 2012 року;
- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 65772 грн.;
- зобов`язати Міністерство оборони України подати до суду звіт про виконання судового рішення після спливу двох місячного строку з моменту набрання законної сили постановою суду.
2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, він набув право на отримання одноразової грошової допомоги, яку відповідач протиправно призначив та виплатив йому у меншому встановленого п. 2 Порядку № 499 розміру. Зокрема, позивач вказує, що відповідачем невірно обчислено спірну допомогу.
3. Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 07 травня 2014 року № 1 в частині визначення ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги по інвалідності.
Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги по інвалідності, передбаченої ст. 16 Закону № 2011-ХІІ у розмірі, встановленому Порядком № 499, виходячи з щомісячного розміру грошового утримання на дату встановлення ОСОБА_1 . Сумською обласною медико-соціальною експертизою ІІІ групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, а саме станом на 18 січня 2012 року.
Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 500 грн.
Зобов`язано Міністерство оборони України подати до суду звіт про виконання судового рішення після спливу двох місячного строку з моменту набрання законної сили постановою суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 12 лютого 2016 року Міністерство оборони України звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року, і прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Водночас, відповідачем у касаційній скарзі заявлено клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про зупинення виконання судових рішень відмовлено.
6. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.
7. 09 березня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу, в якому позивач просив касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року залишити без змін.
8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
9. 26 січня 2018 року касаційну скаргу Міністерство оборони України на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
10. Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у серпні 2005 року був звільнений з військової служби в запас згідно пп. «в» за п 67 (у зв`язку зі скороченням штатів) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил СРСР. З 01 грудня 2007 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
12. 18 січня 2012 року Сумською обласною медико-соціальною експертизою ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.
13. Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня 2013 року у справі № 583/2665/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року, визнано протиправним та скасовано п. 68 рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із визначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, оформленого протокол від 13 березня 2013 року № 3, про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Вказаними судовими рішеннями визнано за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби та зобов`язано відповідача прийняти відповідне рішення.
14. Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04 червня 2014 року за № 11/632 позивача повідомлено, що відповідно до Порядку № 499 та згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із визначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби на його особовий рахунок платіжним дорученням від 30 травня 2014 року № 237 перераховано 72227,06 грн.
15. Листами ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30 травня 2014 року № 11/620 та від 07 листопада 2014 року № 11/1240 ОСОБА_1 повідомлено, що розрахунок, виплаченої йому одноразової грошової допомоги, проведено виходячи з 27-місячного грошового забезпечення, визначеного на день звільнення з військової служби (для військовослужбовців, звільнених з військової служби) та з врахуванням раніше виплаченої страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням (2125 грн. за 25 % втрати працездатності) відповідно до вимог абз. 4 пп. 4 п. 2 вищезазначеного Порядку зі змінами від 25 липня 2011 року № 815.
16. 28 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України з клопотанням про надання роз`яснень щодо методики розрахунку розміру зазначеної допомоги, а також вжиття заходів на усунення порушень законодавства, що призвели до виплати допомоги у неповному обсязі.
17. На вказаний запит позивача Департамент фінансів Міністерства оборони України листом від 11 червня 2015 року № 248/3/6/850/1172 повідомив про те, що рішення суду виконано у повному обсязі та його посилання на норми законодавства, якими передбачено розрахунок розміру допомоги виходячи з грошового забезпечення військовослужбовців на день встановлення інвалідності, визнано безпідставним.
18. Вважаючи, що відповідач призначив та виплатив одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІIІ групи інвалідності у меншому встановленого п. 2 Порядку № 499 розміру, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
19. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 є особою, звільненою з військовою служби, якій встановлена інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, позивач має право на виплату йому одноразової грошової допомоги, яка повинна обчислюватися з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент встановлення йому групи інвалідності, як це зазначено у Порядку № 499.
20. В обґрунтування такого висновку, суди попередніх інстанцій, з посиланням на п. 2 Порядку № 499. зазначали, що розмір одноразової грошової допомоги у випадках настання інвалідності безпосередньо залежить від ступеня втрати працездатності, визначеного МСЕК при встановленні інвалідності, що дає підстави вважати, що при виплаті вказаної допомоги слід виходити з розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців на момент встановлення втрати працездатності.
21. Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що порушення законних прав позивача, яке полягало у виплаті йому грошової допомоги по інвалідності в розмірі значно нижчому ніж передбачений чинним законодавством, призвело до моральних страждань, втрати ним нормальних життєвих зв`язків і вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір такої шкоди позивач оцінив у 65772 грн.
22. Водночас, виходячи з принципу розумності та достатності, а також відсутності документального підтвердження понесених моральних страждань позивачем, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про необхідність стягнути з Міністерства оброни України на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2500 грн.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
23. У касаційній скарзі скаржник вказує на помилковість висновків судів першої та апеляційної інстанцій, що розмір одноразової грошової допомоги, на яку ОСОБА_1 має право у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, повинен обчислюватися з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент встановлення інвалідності.
24. На переконання скаржника, грошове забезпечення для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності повинно визначатися на день його звільнення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за останньою посадою, яку він займав на день звільнення.
25. Скаржник також вказує, що в порушення ст. 24 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) справа розглядалася у суді першої інстанції з порушенням правил предметної підсудності.
26. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, скаржник у касаційній скарзі зазначає, що позивачем не надано, а судами попередніх інстанцій не досліджено жодного доказу на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, також судами не зазначено у своїх рішеннях з чого виходили вони, оцінивши моральну шкоду в розмірі 2500 грн.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
27. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.
28. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
29. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
30. Пунктом 2 Порядку № 499 встановлено, що грошове забезпечення визначається: для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби на день звільнення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
31. Водночас, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
32. Як вірно було встановлено судами попередніх інстанцій, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІІ групи виникло з 18 січня 2012 року (дата встановлення інвалідності).
33. Відтак, вірним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що розрахунок одноразової грошової допомоги позивача має здійснюватися з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент настання інвалідності.
34. Разом з цим, Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.
35. Частиною 1 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
36. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
37. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).
38. Частково задовольняючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що матеріалами справи підтверджується, що порушення законних прав позивача, яке полягало у виплаті йому грошової допомоги по інвалідності в розмірі значно нижчому ніж передбачений чинним законодавством, призвело до моральних страждань, втрати ним нормальних життєвих зв`язків і вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.
39. Колегія суддів вважає, що враховуючи наведені обставини, та пояснення позивача, якими він обґрунтовував нанесення йому моральної шкоди, суди попередніх інстанцій з урахування принципу розумності та достатності дійшли вірного висновку, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 2500 грн. на користь позивача.
40. Водночас колегія суддів звертає увагу на помилковість доводів відповідача, вказаних ним у касаційній скарзі щодо того, що у суді першої інстанції справа розглядалася неповноважним складом суду, з огляду на таке.
41. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року), яка визначає предметну підсудність адміністративних справ, усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
42. Згідно фактичних обставин, встановлених судами, предметом спору в даній справі є виплата одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
43. Одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена ст. 16 Закону № 2011-XII, відноситься до соціальних виплат, а тому даний спір правильно розглянутий місцевим загальним судом як адміністративним за правилами предметної підсудності.
44. Посилання відповідача на ст. 24 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року), згідно з якою адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність міністерства, розглядаються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів, є необґрунтованими, оскільки ця стаття передбачає випадки, коли адміністративне судочинство здійснюється колегією суддів, та не визначає правила предметної підсудності адміністративних справ, які наведені у ст. 18 цього Кодексу.
45. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.
46. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
47. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
48. З огляду на наведене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
49. Оскільки Суд залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу .
На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі № 583/3021/15-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова
Судді В. М. Кравчук
О. П. Стародуб