Справа № 127/23440/18
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/417/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2018 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,Дернової В.В.,
при секретарі Федоровій С.М., за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №4 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Сівака Романа Павловича про скасування постанови серії ЕАВ № 585308 від 08.09.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №4 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Сівака Романа Павловича про скасування постанови серії ЕАВ № 585308 від 08.09.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 08 вересня 2018 року Інспектором роти №4 батальйону №1 УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Сіваком Романом Павловичем, було винесено постанову серії ЕАВ №585308 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 гривень.

Зі змісту винесеної постанови вбачається, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21093 НОМЕР_1, 08.09.2018 року, о 13 год. 33 хв. рухаючись по дорозі М12 на 346 км у Вінницькій області, Літинського району (як зазначено у постанові серії ЕАВ №585308), при розвороті не зайняв відповідне крайнє ліве положення, при цьому після зупинки транспортного засобу не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги ч.2 ст. 122 КУпАП, п 9.9.6 ПДР.

Позивач вважає постанову, винесену 08 вересня 2018 року ЕАВ №585308, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а дії Інспектора поліції Сівака Р.П. при її винесенні протиправними.

Так, з позовної заяви вбачається, що 08.09.2018 близько 13 год. 33 хв., ОСОБА_2 рухався з с. Початин, Жмеринського району, виїзжаючи з другорядної дороги, зупинився перед дорожнім знаком «стоп». На дорозі, на яку він виїжджав (Вінниця- Хмельницький) проводились дорожні роботи. З лівої сторони дороги по напрямку руху стояв трактор, по переду трактора в напрямку руху стояли «конуси», дорожня розмітка на даному відрізку дороги була відсутня. Переконавшись, що з лівої сторони відсутні транспортні засоби, ОСОБА_2 здійснив виїзд на головну дорогу, включивши правий сигнал повороту, переконавшись в безпеці маневру та переключивши покажчик повороту на лівий почав рухатись до лівого краю дороги для здійснення розвороту ліворуч. Після закінчення розвороту його зупинив інспектор поліції, включивши правий сигнал повороту, він зупинився на узбіччі правої сторони дороги.

Позивач зазначає, що зі слів інспектора поліції Сівака Р.П., він порушив вимоги ч.2 ст. 122 КУпАП, п 9.9.6. ПДР, на що він заперечив та попросив надати докази його порушення, але отримав відмову ознайомлюватись з доказами на місці зупинки, інспектор запропонував пройти до стаціонарного поста.Пройшовши до стаціонарного поста, інспектор Сівак Р.П. показав йому відео на мобільному телефоні, яке було поганої якості, ні номерного знаку, ні водія розпізнати не можливо, що позивач вважає сумнівним доказом, оскільки мобільний телефон є пристроєм автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху та надавався органами ДАІ України для проведення державної експертизи або сертифікації до Держспецзв'язку. Процедур державної експертизи або сертифікації Пристрій не проходив. Експертного висновку або Сертифіката відповідності у сфері захисту інформації він не має.

Позивач зазначає, що він перед здійсненням зміни напрямку руху, здійснив усі вимоги ПДР та переконався в тому, що йому нічого не заважає для виконання маневру, перед яким він, переконавшись в безпеці маневру, зменшив швидкість включивши лівий сигнал повороту та здійснив розворот.Крім того, при винесенні даної постанови не були враховані вимоги ст.268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме: його право на юридичну допомогу, збір і надання доказів. В даному випадку позивач вважає, що він був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих йому законодавством при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того позивач вважає, що інспектором Сіваком Р.П. при накладені стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з'ясовано чи винен ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також не з'ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому, встановлені інспектором поліції Сіваком Р.П. обставини події не містять достатніх, належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 поставленого йому за вину порушення п. 9.9.6. Правил дорожнього руху, що стало підставою складення постанови про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, позивач вважає дії Інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Сівака Р. П. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без врахування пояснень ОСОБА_2, за відсутності доказів - є протиправними, а відтак винесена постанова від 08 вересня 2018 року серії ЕАВ №585308 про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною і необґрунтованою, а тому просить її скасувати.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав наведених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.09.2018 року відповідачем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 585308 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21093 НОМЕР_1, 08.09.2018 року, о 13 год. 33 хв. рухаючись по дорозі М12 на 346 км у Вінницькій області, Літинського району, при розвороті не зайняв відповідне крайнє ліве положення, при цьому після зупинки транспортного засобу не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9.6 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Так, крім наданої позивачем копії постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 585308 від 08.09.2018 року, інших доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_2адміністративного правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_2суд приходить до висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАВ № 585308 від 08.09.2018 року по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти №4 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Сівака Романа Павловича про скасування постанови серії ЕАВ № 585308 від 08.09.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - задовольнити.

Постанову інспектора роти №4 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Сівака Романа Павловича серії ЕАВ № 585308 від 08.09.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: