Справа № 0340/1640/18
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1640/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивача, ФОП ОСОБА_1М.) звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Волинській області) визнання протиправним та скасування рішення від 13.07.2018 №000591-40 про застосування фінансових санкцій у розмірі 17 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 13.07.2018 №000591-40 до позивача було застосовано фінансові санкції в сумі 17000 грн. за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії. Позивач не погоджується з даним рішенням, оскільки підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 стала заява, яка не відповідає вимогам статті 5 Закону України «Про звернення громадян», а наказ на її проведення є протиправним. Крім того, у наказі від 09.01.2018 №31 про проведення фактичної перевірки не зазначено субєкта господарювання, який підлягає перевірці, а лише зазначено, що обєктом перевірки є торговий обєкт, що знаходиться за адресою: Маневицький район, с.Майдан-Лепський, що не дає можливості ідентифікувати субєкта підприємницької діяльності, який повинен бути інспектованим. З наведених підстав оскаржуване рішення вважає протиправним та просить його скасувати.

У відзиві на позовну заяву (а.с.24-25) представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що підставою для проведення фактичної перевірки було електронне звернення громадянина ОСОБА_2 про незаконний продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Перевірка здійснена на підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області від 09.01.2018 №31 та направлень на фактичну перевірку від 09.01.2018 №№006,005. Вважає, що ГУ ДФС у Волинській області мало всі підстави для проведення фактичної перевірки та відповідно до вимог Податкового кодексу України до початку її проведення позивачу вручено вказані наказ та направлення. Крім того, вказує, якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.01.2018 року на підставі наказу Головного управління ДФС у Волинській області від 09.01.2018 №31, направлень від 09.01.2018 №№006, 005, проведено фактичну перевірку з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами в магазині, який знаходиться за адресою: Маневицький район, с.Майдан-Липенський, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 (а.с.11, 26).

За результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області складено акт перевірки від 16.01.2018 №03/6/40-01/НОМЕР_1, в якому зафіксовано порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР та пп. 1, 2, 12 статті Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР, а саме: реалізовано 1 пляшку ємністю 0,44 л пива світлого спеціального пастеризованого «Garage» зі смаком лимона (міцність 4,6% об. спирту) без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, без застосування РРО, без видачі на руки розрахункового документа встановленої форми (а.с.8-9).

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено рішення від 13.07.2018 №000591-40, яким до позивача застосована фінансова санкція у розмірі 17000,00 грн. за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії (а.с.14).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України).

Згідно з пунктом 75.1.3 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших обєктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з підпунктом 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2. статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови предявлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Крім того, абзацом другим пункту 81.3 статті 81 ПК України визначено, що керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобовязані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

З аналізу вищезазначених норм слідує, що при виконанні функцій, визначених законом, контролюючі органи наділені правом проведення перевірки за умови предявлення платнику податків письмового наказу на проведення перевірки та направлення на перевірку, а не інших документів, які вказують на підстави для проведення фактичної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, направлення на перевірку від 09.01.2018 №№005, 006 та копію наказу від 09.01.2018 №31 про проведення перевірки вручені особисто ФОП ОСОБА_1

Разом з тим, позивач була присутня під час проведення перевірки, що підтверджується її підписом у акті перевірки.

Таким чином, працівники ГУ ДФС у Волинській області були допущені до проведення перевірки на підставі наказу від 09.01.2018 №31 про проведення перевірки.

Отже, контролюючим органом проведено фактичну перевірку позивача з дотриманням вимог статей 80, 81 ПК України.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

А тому, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки, в іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено.

В свою чергу, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні податкової перевірки та задоволення позову не призводить до відновлення порушених прав платника податків.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №806/2127/16(№К/9901/35465/18) та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини пятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, суд зазначає, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Крім того, доказів оскарження ФОП ОСОБА_1М наказу про проведення перевірки від 09.01.2018 №31 в адміністративному чи в судовому порядку суду не подані, отже останній є чинним.

Оскільки позивач допустила посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, тому передбачене статтею 77 ПК України право контролюючого органу на проведення документальної планової перевірки позивача на підставі оскаржуваного наказу є реалізованим.

Відтак даний наказ після проведення перевірки вичерпав свою правову дію так, як є виконаним та не є юридично значимим для позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач, допустивши посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, тим самим втратила своє право на оскарження наказу про проведення фактичної перевірки, скасування якого за вказаних обставин не може призвести до відновлення порушених прав ФОП ОСОБА_1, що, в свою чергу, виключає можливість задоволення позовних вимог у даному випадку.

Крім того суд не погоджується з твердженням позивача, що підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 стала заява, яка не відповідає вимогам статті 5 Закону України «Про звернення громадян», а наказ на її проведення є протиправним, а також те, що у наказі на перевірку від 09.01.2018 №31 сказано обєкт перевірки, а не субєкт перевірки, оскільки правову оцінку таким обставинам суд вправі надавати у ході розгляду справи, предметом якої було б оскарження наказу від 09.01.2018 №31 про проведення фактичної перевірки.

Водночас виявлені в ході перевірки порушення позивачем не спростовані належними та допустимими доказами, отже застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій згідно з оскаржуваним рішенням є правомірним.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як субєкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при винесенні оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами та іншими нормативними актами України, тому позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 297 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_3Плахтій