Справа № 820/159/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

02 жовтня 2018 року

справа №820/159/16

адміністративне провадження №К/9901/54483/18, №К/9901/54887/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Седес компані» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року та касаційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у складі судді Панченко О.В. та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у складі суддів Мельнікової Л.В., Донець Л.О. , Бенедик А.П., у справі №820/159/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Седес компані» до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києва, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України, про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

19 січня 2016 року (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києва (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними дій податкового органу щодо прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи Товариства, скасування рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи позивача від 15 грудня 2015 року, зобов'язання податкового органу поновити дію реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи Товариства (індивідуальний податковий номер 54) від 01 травня 2015 року з моменту її анулювання зі збереженням податкових показників у розмірі 96655939,83 грн. на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість юридичної особи позивача, зобов'язання податкового органу надати необхідну інформацію щодо поновлення дії реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи Товариства Державній казначейській службі України для відкриття нового рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та повідомити належним чином позивача в строк, передбачений законодавством, зобов'язати податковий орган відновити показники в обліковій картці на рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість юридичної особи Товариства щодо суми податку на додану вартість у розмірі 96655939,83 грн. відповідно до зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних вхідних податкових накладних згідно з переліком усього на суму 579935639,00 грн., у тому числі 96655939,83 грн. податку на додану вартість; зобов'язати відповідача надати Державній казначейській службі України відповідно до статті 43 Податкового кодексу України висновки та документи, необхідні для повернення коштів на новостворений рахунок платника податків Товариства (позивача у справі) в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (або на розрахунковий рахунок №2012), помилково та/або надміру зарахованих до бюджету, з проведенням звірки надходжень до бюджету в розмірі 96655939,83 грн.

22 червня 2016 року постановою Харківського окружного адміністративного суду позовні вимоги Товариства задоволено повністю.

Розгляд справи здійснювався судами неодноразово. Постанова суду апеляційної інстанції, яка є предметом цього касаційного перегляду прийнята за результатами нового судового розгляду здійсненого судом апеляційної інстанції на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2017 року.

29 травня 2018 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду, частково задоволено апеляційну скаргу податкового органу, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог Товариства про зобов'язання податкового органу поновити дію реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи Товариства від 01 травня 2015 року з моменту його анулювання зі збереженням податкових показників в розмірі 96655939,83 грн. на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість юридичної особи Товариства, зобов'язання податкового органу надати інформацію щодо поновлення дії реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи Товариства Державній казначейській службі України для відкриття рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та повідомити належним чином Товариство у строк, передбачений законодавством, зобов'язання податкового органу відновити показники в обліковій картці на рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість юридичної особи Товариства щодо суми податку на додану вартість у розмірі 96655939,83 грн. відповідно до зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі вхідних податкових накладних, зобов'язання податкового органу надати Державній казначейській службі України, відповідно до статті 43 Податкового кодексу України, висновки та документи, необхідні для повернення коштів, на новостворений рахунок платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (або на розрахунковий рахунок № 2012), помилково та/або надміру зарахованих до бюджету, з проведенням звірки надходжень до бюджету в розмірі 96655939,83 грн., з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог Товариства. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року залишено без змін.

02 липня 2018 року Товариством подано касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, постановити нове рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, та залишити постанову Харківського окружного адміністративного суду без змін.

22 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства та витребувано справу №820/159/16 з Харківського окружного адміністративного суду.

25 червня 2018 року податковим органом подано касаційну скаргу, яка передана судді-доповідачу 26 липня 2018 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині залишення апеляційної скарги податкового органу без задоволення та прийняти рішення, яким позов Товариства залишити без задоволення.

14 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувано справу №820/159/16 з Харківського окружного адміністративного суду.

18 вересня 2018 року справа №820/159 надійшла до Верховного Суду.

Позивач та відповідач відзиви на касаційні скарги один одного до Верховного Суду не надали, що не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером , перебувало на обліку податкового органу, а саме в Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, є платником податку на додану вартість з 01 травня 2015 року, 11 лютого 2015 року у системі електронного адміністрування податку на додану вартість відкрито рахунок №3829, укладено з контролюючим органом договори про визнання електронних документів Товариства засобами телекомунікаційного зв'язку скерувало до податкової інспекції за основним місцем обліку податкові декларації з податку на додану вартість за період з червня по грудень 2015 року з відповідними показниками податкових зобов'язань та податкового кредиту.

20 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві проведена державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, що не пов'язані зі змінами в установчих документах до відомостей про місцезнаходження, про що зроблено запис №9057698, місцезнаходженням позивача визначено: м. Харків, вул. Космічна, буд. 21-А.

У зв'язку з нездійсненням перереєстрації платника податку на додану вартість протягом десяти робочих днів, що настають за днем, коли змінились дані про платника податку на додану вартість, Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова (правонаступником якої є Центральна ОДПІ м. Харкова) прийнято рішення від 15 грудня 2015 року №24 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства на підставі підпункту «з» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та виключено позивача з реєстру платників податку на додану вартість.

Обґрунтовуючи правомірність прийнятого рішення, контролюючий орган посилався на матеріали кримінального провадження №0000259 від 23 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, в ході розслідування якого з'ясовано, що невстановлені особи, використовуючи втрачений паспорт громадянина ОСОБА_1, в квітні 2015 року з метою прикриття незаконної діяльності створили підприємство (позивача у справі). Крім того, посадовими особами органу державної фіскальної служби здійснено вихід за адресою підприємства та за результатами складено довідку від 12 листопада 2015 року №1905/20-30-07-11 про місцезнаходження платника податків, відповідно до якої за адресою: м. Харків, вул. Космічна, буд. 21-А, позивач не знаходиться.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправними дій контролюючого органу щодо прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивача та скасовуючи вказане рішення, суди попередніх інстанцій виходили з неподання суб'єктом владних повноважень доказів наявності обставин, передбачених підпунктом «з» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для анулювання реєстрації Товариства, як платника податку на додану вартість.

Відповідно до зазначеної норми Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо, зокрема, припинено дію договору про спільну діяльність, договору управління майном, угоди про розподіл продукції (для платників податку, зазначених у підпунктах 4, 5 і 8 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу) або закінчився строк, на який утворено особу, зареєстровану як платник податку.

Скеровуючи справу на новий розгляд Вищий адміністративний суд України вказав на те, що суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції не вказали мотиви, з яких вони не прийняли до уваги надані контролюючим органом докази щодо реєстрації Товариства на втрачений паспорт з метою прикриття незаконної діяльності, показання його номінального керівника щодо непричетності до очолюваного товариства, не перебування позивача за вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням, не перевірили наявність відповідних судових рішень, прийнятих за наслідками розслідування кримінального провадження №0000259, а також не встановили зв'язок цих обставин з наявністю відповідних підстав, визначених Податковим кодексом України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Щодо позовних вимог про зобов'язання податкового органу поновити дію реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи Товариства (індивідуальний податковий номер 54) від 01 травня 2015 року з моменту її анулювання зі збереженням податкових показників у розмірі 96655939,83 грн. на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та вчинити інші заявлені у складі заявлених позовних вимог дії, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в їх задоволенні, дійшов висновку про передчасність цих вимог з урахуванням частини першої статті 2, пункту 6, пункту 8 частини першої статті 3, частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому за позицією суду касаційної інстанції судом залишено поза увагою, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення виникала б не необхідність повторного звернення до суду.

Вказано також на не врахування Харківським апеляційним адміністративним судом й приписів пункту 200-1.8 статті 200-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за змістом якого після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається.

Відповідно до абзацу 3 пункту 27 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі анулювання реєстрації платника податку якщо залишок коштів на електронному рахунку після перерахування до бюджету перевищує суми узгоджених податкових зобов'язань з податку за підсумками останнього звітного (податкового) періоду, такі суми повертаються з бюджету в порядку, передбаченому статтею 43 Податкового кодексу України, за заявою платника податку.

Відтак, скеровуючи справу на новий апеляційний розгляд суд касаційної інстанції вказав на те, що ретельній перевірці підлягають обставини щодо правомірності анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість, обставини перерахування до бюджету належних йому коштів, розміщених на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, й обставини закриття цього рахунку.

Здійснюючи апеляційний перегляд в порядку нового розгляду справи суд апеляційної інстанції встановив, що підставою анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства зазначено - припинення дії договору про спільну діяльність, договору управління майном, угоди про розподіл продукції, що вбачається із тексту спірного рішення №24 від 15 грудня 2015 року.

Оцінюючи спір у цій частині суд апеляційної інстанції висновувався з того, що відповідно до підпункту «з» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо припинено дію договору про спільну діяльність, договору управління майном, угоди про розподіл продукції (для платників податку, зазначених у підпунктах 4, 5 і 8 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу) або закінчився строк, на який утворено особу, зареєстровану як платник податку.

Для цілей оподаткування податку платником податку відповідно до підпунктів 4, 5, 8 пункту 180.1 статті 180 цього кодексу є: особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи (пункт 4), особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов'язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном (пункт 5), особа - інвестор (оператор), який веде окремий податковий облік, пов'язаний з виконанням угоди про розподіл продукції (пункт 8).

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що жодна із наведених обставин, передбачених підпунктом «з» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України для анулювання реєстрації Товариства, як платника податку на додану вартість спірним рішенням не визначена та відповідачами впродовж усіх судових розглядів не доведена.

Посилання податкового органу на наявність відкритого кримінального провадження є неприйнятним, з огляду на те, що постановою старшого слідчого Шевченківського відділення поліції Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06 травня 2016 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 23 грудня 2015 року за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України.

Доказів на спростування причетності ОСОБА_1 до господарської діяльності Товариства на виконання ухвали суду касаційної інстанції, як під час первісного так і впродовж нового розгляду не надано.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про протиправність дій вчинених двома відповідачами у справі, які призвели до безпідставного прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства (позивача у справі), та наявності підстав для скасування рішення від 15 грудня 2015 року № 24 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Товариству про зобов'язання податкового органу вчинити певні дії, а саме поновити дію реєстрації Товариства, як платника податку з моменту його анулювання зі збереженням податкових показників в розмірі 96655939,83 грн. на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, надати інформацію щодо поновлення дії реєстрації Товариства, як платника податку на додану вартість Державній казначейській службі України для відкриття рахунку в системі електронного адміністрування цього податку та повідомити належним чином Товариство у строк, передбачений законодавством; відновити показники в обліковій картці на рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість Товариства щодо суми податку на додану вартість у розмірі 96655939,83 грн. відповідно до зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі вхідних податкових накладних; надати Державній казначейській службі України, відповідно до статті 43 Податкового кодексу України, висновки та документи, необхідні для повернення коштів, на новостворений рахунок платника податків Товариство в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (або на розрахунковий рахунок № 2012), помилково та/або надміру зарахованих до бюджету, з проведенням звірки надходжень до бюджету в розмірі 96655939,83 грн., суд апеляційної інстанції висновувався на наступному.

Механізм справляння податку на додану вартість встановлений законодавцем у приписах статті 200 Податкового кодексу України, висновуючись на аналізі якої суд апеляційної інстанції встановив, що право позивача на податковий кредит з податку на додану вартість у розмірі 96655939,83 грн. за податковими накладними, виписаними постачальниками і зареєстрованими у ЄРПН, а також на від'ємне значення з цього податку, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду, у спірних правовідносинах відповідачами не спростовано.

Здійснивши системний аналіз положень пункту 43.41 статті 43, підпункту 200.1.8 статті 200.1, Розділу V Податкового кодексу України, пункту 7 Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що установлення судом факту протиправності рішення суб'єкта владних повноважень зумовлює виникнення потреби в обтяженні цього або іншого (в разі коли має місце подія вибуття платника податків поза межі територіальної юрисдикції певного органу Державної фіскальної служби України) суб'єкта обов'язком усунути всі спричинені рішенням негативні юридичні наслідки та повернути платника податків у первинне правове становище, котре існувало до моменту прийняття цього рішення, вчинивши дії з поновлення реєстрації суб'єкта господарювання як платника податку на додану вартість, поновлення дії договору про визнання електронних документів, поновлення функціонування рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, перерахування до бюджету залишку коштів, відновлення даних рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, перерахування до бюджету залишку коштів.

Керуючись положеннями частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси та вимогами частини першої статті 9 цього кодексу за якою розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що правові підстави для задоволення позовних вимог Товариства зобов'язального характеру на момент звернення із позовом відсутні, оскільки судам першої та апеляційної інстанції позивачем не надано доказу, який би безспірно посвідчував ту обставину, що після скасування рішення суб'єкта владних повноважень про анулювання реєстрації Товариства, як платника податку на додану вартість, контролюючий орган не вчинить дії до позивача, як до платника цього податку, з відповідним відображенням показників, прийняття звітності, відновлення дії договору тощо. Прогнозування можливих порушень зі сторони відповідача та зобов'язання його вчинити певні дії в майбутньому є передчасним.

Відтак, за наявності об'єкту судового захисту на момент звернення із позовом, зобов'язальна частина позову, як спосіб відновлення порушеного права, є передчасною, виходячи із дискреційних повноважень органу, коли суд замість органу (по суті підмінюючи його) вирішує питання замість його в межах його компетенції, без можливості прийняття рішення із цих питань суб'єктом владних повноважень.

Судом апеляційної інстанції установлено, що Товариство з 01 січня 2018 року перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, яка за положеннями статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України не позбавлена можливості відновити становище позивача, що існувало раніше.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що відсутність процесуальної можливості приймати рішення про заміну неналежної сторони у справі в порядку статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України доводить відмову у частині позову зобов'язального характеру за будь-яких обставин.

Суд визнає, неприйнятними доводи Товариства викладені касаційною скаргою, оскільки вони стосуються частини позову зобов'язального характеру, які є похідними від Рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, відтак є передчасними.

Суд визнає, що суд першої інстанції в частині постанови, залишеній без змін постановою суду апеляційної інстанції, та суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, внаслідок чого касаційні скарги Товариства та податкового органу залишаються без задоволення, а постанова суду апеляційної інстанції та постанова суду першої інстанції в частині залишеній без змін судом апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Седес компані» залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року та постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року в частині залишеній без змін судом апеляційної інстанції у справі №820/159/16 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер