Справа № 398/1986/18
Суддя: Голосеніна Т. В.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/1986/18
Провадження №: 2-а/398/89/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" вересня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді -Голосеніної Т.В.,

за участю секретаря Шаповал І.Ф.,

в присутності позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Цапенка Дмитра Анатолійовича про визнання дій останнього незаконними та скасування постанови серія ЕАА №421666 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у розмірі 255грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 30.05.2018 року поліцейським роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Цапенком Д.А. відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якого він цього ж дня о 00год. 20хв. керуючи автомобілем ЗАЗ 1105, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Куйбишева в м.Олександрія, перед автошляхом М-04 36 км не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» - здійснив проїзд без зупинки, чим порушив вимоги п.8.4 «б» ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

В оскаржуваній постанові вказано, що він рухався по вул.Куйбишева в м.Олександрія, однак зазначене не відповідає дійсності, оскільки він їхав зі сторони колишнього заводу «Поліграфтехніка», з прохідної якого саме виїхав, тобто по вул.Кіровоградське шосе в м.Олександрія.

Крім того, жодних вимог ПДР він не порушував, оскільки під'їжджаючи до перехрестя, де стояв знак 2.2 ПДР України, він здійснив зупинку транспортного засобу, переконавшись в безпеці подальшого проїзду перехрестя, продовжив рух. Повернувши праворуч на вул.Героїв Сталінграду він був зупинений працівником поліції, який повідомив його про те, що він здійснив зупинку транспортного засобу неправильно, а саме, нібито переїхав лінію знаку. На його запитання про те, як працівник поліції, який до того ж стояв на іншому боці дороги по діагоналі, в темряві міг визначити, що він заїхав за уявну лінію, яка за відсутності розмітки визначається візуально, останній відповіді не надав. На прохання ознайомити з доказами нібито скоєння ним вказаного адміністративного правопорушення, поліцейський запропонував пройти до його службового автомобіля. На вказану пропозицію він відмовив, тоді Цапенко Д.А. сів до свого службового автомобіля сам, деякий час знаходився там, а потім повернувся та повідомив, що на службовому реєстраторі дійсно погано видно де саме він здійснив зупинку транспортного засобу, при цьому відповідач вимагав надати йому документи для складання постанови про накладення адміністративного стягнення, зазначаючи, що факт вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується також відеозаписом з нагрудної камери. На прохання надати вказаний запис для огляду відповідач відповів, що немає такої технічної можливості. При цьому, відповідач почав говорити про інші порушення ним ПДР України, а саме, про нібито не пристебнутий пасок безпеки та про те, що на підсвітці заднього номерному знаку горить лише одна лампочка. І знову жодних доказів цьому не надав. Тоді він зателефонував до поліції, за номером 102, та повідомив про ситуацію, яка склалась. Черговим служби 102 було зафіксовано його звернення та порекомендовано не перешкоджати складенню постанови, яку за наявності доказів, він має право оскаржити в суді. Після чого відповідачем було складено відносно нього електрону постанову, яку було надано йому на підпис та вручено копію.

Враховуючи, що ним не було порушено вимоги знаку 2.2 ПДР України, то і склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.122 КУпАП в його діях відсутній, а отже постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження в справі -закриттю.

29.08.2018 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1, відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги позивача незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві.

При цьому відповідач зазначає, що в його діях щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягненні відносно ОСОБА_1 порушень не було, постанова відповідає всім вимогам закону, а її суть - обставинам справи, а саме: 30.05.2018 року при здійсненні екіпажем патрулювання, ним та його напарником було зафіксовано як ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 1105, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Куйбишева в м.Олександрія, перед перехрестям з автодорогою М-04 36км в зоні дії дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» проїхав не зупинившись. Разом з тим, відповідач вказує, що по технічним причинам відеозапис розгляду справи він надати можливості немає.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач, належно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності не подав.

Згідно ч.3 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що адміністративний позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕАА №421666 від 30.05.2018 ОСОБА_1 визнано винним у чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в сумі 255грн., оскільки він цього ж дня о 00год. 20хв. керуючи автомобілем ЗАЗ 1105, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Куйбишева в м.Олександрія, перед автошляхом М 04 36 км не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» - здійснив проїзд без зупинки, чим порушив вимоги п.8.4 «б» ПДР України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно вимоги знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Діяльність співробітників поліції щодо виявлення адміністративних правопорушень, притягнення осіб, винних у їх вчиненні до адміністративної відповідальності регулюється КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч. 2ст. 258 КУпАП.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 3ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу ( групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; розмір штрафу, реквізитів та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Разом з тим, позивач заперечує факт вчинення ним зазначеного в постанові адміністративного правопорушення та вказує, що відповідачем не було забезпечено можливості скористатися його правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати : чи було вчинено правопорушення ( об'єктивна сторона), чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Отже, перед прийняттям постанови про адміністративне правопорушення, в якому позивач не визнав себе винним у скоєнні адміністративного правопорушення, суб'єкт владних повноважень мав би використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували порушення Правил дорожнього руху та спростовували свідчення позивача, але таких доказів постанова не містить.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч.1,4-5 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В п. 1 ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з наданого відповідачем відзиву на адміністративний позов останній жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, надати змоги немає. Натомість саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, однак в даному випадку відповідач таких дій не вчинив, в силу чого факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним, а винесена відповідачем постанова - незаконною та необґрунтованою, а тому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 242-246, 250, 268, 271, 286, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Цапенка Дмитра Анатолійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії поліцейського роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержанта поліції Цапенка Дмитра Анатолійовича щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №421666 від 30.05.2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №421666 від 30.05.2018 року.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України, - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_2, паспорт серія НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1.

Поліцейський роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержант поліції Цапенко Дмитро Анатолійович, місцезнаходження: 25006, м. Кропивницький, вул.Ю.Бутусова,22б.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2018 року.

Суддя