Справа № 573/1431/18
Суддя: Кліщ О. В.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/1431/18
Номер провадження 2-а/573/18/18
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
(повний текст )
03 жовтня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді: Кліщ О.В.
при секретарі: Сітало Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Корольова Євгена Юрійовича, - про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-
ВСТАНОВИВ:

22.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Корольова Євгена Юрійовича, - про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позовні вимоги мотивував тим, що 03 серпня 2018 року в м.Суми по вул.Білопільський шлях, 30/3, поліцейський роти № 3 батальону Управління патрульної поліції в Сумській області, капралом поліції Корольовим Євгеном Юрійовичем відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне парвопорушенян у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ВР -042975 та притягнуто його до відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення (штраф) у розмірі 255 грн. 00 коп. Вважаючи постанову, винесену 03.08.2018 року серії ВР-042975 незаконною та такою, що підягає скасуванню, оскільки поліцейський Корольов Є.Ю., не з`ясувавши всіх обставин справи, які вимусили позивача зробити зупинку, виніс постанову, що є упередженим та протиправним, з огляду на те, що з 03.08.2018 року по 07.08.2018 року він перебував на амбулаторному лікуванні в очному стаціонарі в лікарні, в зв`язку з захворюванням очей та погіршенням зору, 03.08.2018 року йому було проведено операцію, а саме інтравітреальне введення препаратів в праве око, після чого він декілька годин пролежав у медзакладі та оглянувши його, лікар відпустила додому.

Прямуючи додому, з м.Суми по вул.Білопільський шлях в м.Білопілля, де він проживає, у нього почав відчуватись біль та помутніння в правому оці і він був змушений негайно зупинитись, про дані наслідки його попереджала лікар та наголошувала на недовготривалі відчуття. Зупинивши транспортний засіб він ввімкнувши аварійну сигналізацію позивач почав шукати ліки, які йому необхідно закапувати в очі, оскільки продовжувати керування транспортним засобом він не міг, він навіть не міг вийти з автомобіля не прийнявши ліки та виставити знак аварійної зупинки, оскільки це фізіологічно було неможливо зробити. Відразу до його автомобіля під`їхали патрульні поліції та почали наголошувати, що він порушує правила дорожнього руху, а саме п.15 ПДР- дія знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса». Позивач надав співробітнику поліції ОСОБА_2 пояснення, що був вимушений здійснити зупинку транспортного засобу через неможливість продовжувати рух, щоб уникнути в подальшому аварійної ситуації на дорозі та не завдати шкоди іншим учасникам дорожнього руху в зв`язку з погіршенням зору через перенесену операцію цього ж дня на очах та намагався надати виписку з медичної картки хворого на підтвердження операційного втручання та лікування з 03.08.2018р. по 07.08.2018 р. Не зважаючи на його доводи інспектор виніс вказану постанову ігноруючи п.1.10 ПДР а саме- вимушена зупинка-припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху. Згідно п.15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити- діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил, ввімкнути аварійну світлову сигналізацію ( п.9.9), що і було зроблено позивачем на час зупинки для прийняття ліків, так як відразу вийти з автомобіля та установити знак аварійної зупинки він не міг.

Позивач зазначає, що поліцейський його не ознайомив з відеозаписом при винесенні процесуального документу, яким є постанова, що є порушенням його прав. Вважаючи, що привинесенні постанови було грубо порушено вимоги ст.280 КУпАП, а саме не з`ясовано чи винен позивач у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тобто позивачу не пред`явлено ні фото, ні відео- фіксації, які б підтверджували обставини справи та факт правопорушення, не наведені докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, - що позивач вважає протиправним, а винесену постанову від 03.08.2018 року серії ВР № 042975 про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та необґрунтованою та просить визнати дії відповідача незаконними та скасувати зазначену постанову, а провадження по справі закрити.
Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 23 серпня 2018 року у справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін та запропоновано відповідачеві подати відзив на позов.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити.
Належним чином повідомлений відповідач поліцейський роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Корольов Є.Ю. в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, (з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського), в котрому вказав, що не погоджується з позицією позивача, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Близько 13.00 год. 03.08.2018 року в м.Суми на вул. Білопільський шлях нарядом поліції роти № 3 батальону управління патрульної поліції в Сумській області, в котрому особисто ОСОБА_2 ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху у м.Суми, було виявлено автомобіль ТОЙОТА КОРОЛА, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, позначеній дорожнім знаком 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», чим порушив вимоги п.15.9е Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року. Відповідач підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть скоєного правопорушення та попросив переставити автомобіль в інше місце. У подальшому на вул. Білопільський шлях поблизу буд. 30/3 він попросив позивача надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зауважень до яких не виникло. Пояснив позивачу, що він порушив вимоги п.15.9е ПДР України, а саме: здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, позначеній дорожнім знаком 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», за що передбачена адміністративна відповідальність згадно з ч.1 ст. 122 КУпАП. Роз`яснив позивачу вимоги ст.63 Конституції, та ст.268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Будь-яких клопотань від позивача не надійшло. 03.08.2018 року розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, він виніс постанову серії ВР № 042975 у справі про адміністративне правопорушення. Про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., оголосив постанову, однак копію постанови позивач відмовився отримувати.
Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки немає передбачених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, справу розглянуто за погодженням з позивачем за відсутністю відповідача
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , оцінивши обставини, повідомлені відповідачем у відзиві на позовну заяву, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У відповідності до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 2, 3 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.293 КАС учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність в тому числі за порушення правил зупинки транспортних засобів.
Судом встановлено, що передбачена ст.ст. 278, 279, 280 КУпАП процедура розгляду адміністративного матеріалу Відповідачем дотримана, що підтверджується наданими суду доказами.
Так, відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, до органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, віднесено органи Національної поліції.
Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції серед іншого розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Таким чином, слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.
Нормою частини 1 статті 276 КУпАП, передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно з якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Частиною 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, яка є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.
Тобто, законом передбачені спеціальні випадки, коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати, оскільки вони мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.
Підсумовуючи наведене, слід дійти висновку, що відповідач у справі, діючи в межах наданих йому законом повноважень, мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення та винести постанову серії ВР № 042975 від 03.08.2018 року одразу на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Що стосується доводів позивача щодо відсутності доказів правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача.
У ст.96 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи.
За таких обставин суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не порушував правила дорожнього рухуУкраїни, оскільки вони підтверджуються наявними в матеріалах справи належними доказами, зокрема оглянутим судом відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського (а.с.26).
Так, з наданого відповідачем ОСОБА_2 та оглянутого судом диску відеозапису з місця події, вбачається, що працівник поліції підходить до автомобіля «ТОЙОТА КОРОЛА» НОМЕР_1 , який перебував без руху в «кармані» на місці зупинки громадського транспорту, позначеній дорожнім знаком 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» з включеними освітлювальними приладами. За кермом та в салоні даного автомобіля нікого не було. В цей час позивач, вийшовши з магазину, що розташований біля зупинки, направлявся до свого автомобіля, тримаючи у руці упаковку купленого у магазині товару, схожого на напій. Далі співробітник поліції підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть скоєного правопорушення та попросив переставити автомобіль в інше місце. У подальшому на вул. Білопільський шлях поблизу буд. № 30/3 відповідач попросив позивача надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зауважень до яких не виникло. Пояснив позивачу, що він порушив вимоги п.15.9е ПДР України, а саме: здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, позначеній дорожнім знаком 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», за що передбачена адміністративна відповідальність згадно з ч.1 ст. 122 КУпАП. Роз`яснив позивачу вимоги ст.63 Конституції, та ст.268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Будь-яких клопотань від позивача не надійшло. При цьому, як встановлено з відеозапису, позивачу ОСОБА_1 була зрозуміла суть порушення норм ПДР, проти своєї провини він не заперечував. Пояснив, що зупинився на зупинці внаслідок погіршення стану здоров`я, тобто факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовано і визнано.
Порівнюючи твердження позивача у тексті позовної заяви, де він двічі вказав, що не виходив з автомобіля через погане самопочуття, ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, зупинився для прийняття ліків, так як відразу вийти з автомобіля та установити знак аварійної зупинки він не міг. І в цей час до нього підійшли співробітники поліції. Та порівнявши зазначене з відеозаписом, в котрому відображено зовсім інше- нікого в салоні автомобіля немає, а навпаки водій ОСОБА_1 перебував у магазині, що розташований на зупинці громадського транспорту
З огляду на пояснення ОСОБА_1 при складанні постанови, суд вважає його твердження у позові про те, що він не виходив з автомобіля бо не міг вийти за станом здоров`я,- надуманими та такими, що спростовуються дослідженими доказами.
Адже при перегляді відеозапису з нагрудної камери поліцейського чітко видно, що в салоні автомобіля «ТОЙОТА КОРОЛА» НОМЕР_1 , який перебував без руху в кармані на місці зупинки громадського транспорту, позначеній дорожнім знаком 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» нікого не було. А навпаки позивач ОСОБА_1 виходив з магазину, який розташований на зупинці та тримав у руці пакунок, схожий на напій і підійшов до свого автомобіля коли біля нього вже знаходилися співробітники поліції.Чітко видно і чутно як поліцейський роз`яснює позивачу суть правопорушення та його права.
Судом встановлено, що відповідачем було дотримано вимоги ст.268 КУпАП стосовно роз`яснення позивачу його прав. В постанові зазначено, що позивач своїми діями порушив вимоги п.15.9е Правил дорожнього руху, яким зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, здійснивши зупинку автотранспортного засобу на зупинці громадського транспорту, позначеному дорожнім знаком 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», тобто порушив вимогу дорожнього знаку, зупинки, стоянки, а отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Відеозапис з місця події судом розцінюється як належний доказ у справі, а отже вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, доведена.
І навпаки, суд враховує, що ніяких доказів, щодо фактичних обставин справи, викладених у позовній заяві, позивачем не надано. Твердження Позивача про те, що він не порушував Правил дорожнього руху та не було підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, суд вважає такими, що зроблені з метою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки з переглянутого судом відеозапису очевидно вбачається факт зупинки ОСОБА_1 в зоні дії знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», що є порушенням п.15.9е Правил дорожнього руху України.
Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
За таких підстав, оскільки порушення Позивачем правил дорожнього руху за викладених в постанові обставин підтвердилися відеозаписом з місця події, суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення, винесена 03.08.2018 у відношенні ОСОБА_1 , обгрунтована, відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги щодо її скасування задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2,5,9,20, 241-246, 293КАС України, ст.ст. 126, 258, 268, 276, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд
У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Корольова Євгена Юрійовича, - про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,- відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя

Справа № 573/1431/18

Номер провадження 2-а/573/18/18

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
(вступна і резолютивна частина)
03 жовтня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді: Кліщ О.В.
при секретарі: Сітало Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Корольова Євгена Юрійовича, - про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Корольова Євгена Юрійовича, - про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,- відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя
Повний текст рішення буде виготовлено 08 жовтня 2018 року.