Справа № 826/6536/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 жовтня 2018 року № 826/6536/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр Святої Параскеви» до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання нечинною вимогу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр Святої Параскеви» (далі - позивач, ТОВ «Медичний центр Святої Параскеви») з позовом до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), в якому просить визнати нечинною вимогу відповідача від 04.05.2017 №007972-17.

Позовні вимоги мотивовано тим, що дії відповідача є протиправними, оскільки позивачем було розміщено вивіску, в той час як відповідачем неправомірно встановлено, що позивачем розміщено рекламу без отримання дозволу на розміщення. Позивач зазначає, що розміщена вивіска не є рекламою чи рекламним засобом, відповідно у позивача відсутній обов'язок з отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами при встановленні зазначеної вище вивіски, а у відповідача немає жодних підстав проводити демонтаж зазначеної вивіски.

Представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, відзиву на позов не подав, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав.

Судом встановлено, що позивачем пред'явлено позовні вимоги, які згідно ч. 6 ст. 12 КАС України належить до справ незначної складності та у відповідності до ч. 1 ст. 257 КАС України підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи зазначені обставини, судом ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Начальником відділу реклами Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 04.05.2017 проведено обстеження будинку №47 по вулиці Ентузіастів у м. Києві.

Під час перевірки встановлено, що на вказаному будинку розміщено рекламну вивіску площею 7 кв.м. без отримання дозволу на розміщення реклами.

За результатами перевірки складено акт обстеження від 04.05.2017 № 007972-17, у якому зазначено про те, що зазначена конструкція розміщена з порушенням вимог Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, (далі - Типові правила), (із змінами та доповненнями), Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 р. № 1051/1051 (із змінами та доповненнями), Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253, (далі - Порядок розміщення реклами), (із змінами та доповненнями), та/або Концепції розвиту зовнішньої реклами в м. Києві, затвердженої рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 р. № 20/7357, а саме самовільно встановлений рекламний засіб (п.17.2 «Б»).

Відповідачем також складено вимогу № 007972-17 від 04.05.2017, в якій зазначено, що за вказаною адресою розміщена рекламна вивіска на будинку (будівлі), споруді, площею 7 кв.м., без дозвільної документації.

Крім того, у вимозі зазначено, що у зв'язку з порушенням пункту 17.2 «Б» Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради № 37/6253 від 22.09.2011, необхідно здійснити демонтаж вказаної конструкції, а у разі невиконання вимоги, конструкція буде демонтована КП «Київреклама».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про рекламу» визначено, що реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно листа Комітету з питань свободи слова та інформації Верховної ради України від 01.10.2003 щодо розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях реалізації товару, то у цьому випадку йдеться про інформацію про товар та/або його виробника, яка об'єктивно необхідна споживачу для здійснення свідомого вибору товару, його належного використання, захисту своїх споживчих прав тощо (інформація про дійсні споживчі якості товару, про порядок його використання, утилізації тощо, про належні дії споживача у тих чи інших випадках у зв'язку з придбанням та використанням товару, контактна інформація про виробника тощо). Така інформація не може містити закликів до придбання або не придбання того чи іншого товару, закликів скористатися послугами того чи іншого виробника тощо. Комітет також звернув увагу на те, що всі заборони та обмеження, введені відносно реклами Законом України «Про рекламу», стосуються також і згаданої інформації.

У відповідності до статті 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, частиною 7 статті 8 цього Закону передбачено, що розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою (ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу»).

Частиною 3 статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець) зобов'язаний надати споживачеві достовірну і доступну інформацію про найменування, належність та режим роботи свого підприємства.

Отже, з викладеного суд робить висновок, що у випадку, коли на фасаді будівлі, яку займає суб'єкт господарювання, та/або біля входу (в'їзду) до неї розміщено інформаційну вивіску, інформація на якій не містить закликів до придбання товару чи надання послуги або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару (послуги), така інформація не є рекламою.

Як встановлено судом, позивачем розміщено на будівлі за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, будинок №47 вивіску із зазначенням найменування позивача та фірмовий знак (логотип), власником якого є позивач.

На даній вивісці відсутні відомості про товар, а лише міститься графічне зображення логотипу та поряд з яким міститься словесна частина, що складається зі слів «Медичний центр Святої Параскеви» St. Paraskeva Medical Center» (напис виконано великими прямими літерами кириличного алфавіту та переклад на англійську мову). Тобто, позивачем було розміщено інформаційну вивіску, а не рекламу.

При цьому, у відповідності до п. 2 Типових правил, спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та не наземні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами; вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Згідно пункту 24 Типових правил, виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу.

Рекламні засоби забезпечуються маркуванням із зазначенням на каркасі рекламного засобу найменування розповсюджувача зовнішньої реклами, номера його телефону, дати видачі дозволу та строку його дії (п. 44 Типових правил).

Питання розміщення в м. Києві інформаційних вивісок врегульовано розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.04.2011 № 565, яким затверджено Порядок розміщення інформаційних вивісок у місті Києві.

Вказаним Порядком передбачено, що: інформаційна вивіска - конструктивний елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне- чи надане у користування особі приміщення (крім випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів до придбання товару або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес щодо такого товару, загальною площею до 2,0 кв. метрів. У разі, коли площа інформаційної вивіски перевищує 2,0 кв. метри, вона вважається зовнішньою рекламою та потребує отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідно до окремого порядку, що затверджується розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно з пунктів 48, 49 Типових правил, вивіски чи таблички: повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об'єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

Демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі: припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи-підприємця; невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам; порушення благоустрою території. Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб-підприємців, якими вони були встановлені.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що інформаційна вивіска на фасаді орендованого позивачем будинку за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, будинок №47, перевищує 3 кв.м, отже, вважається зовнішньою рекламою та потребує отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідно до окремого порядку, що затверджується розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Разом з тим, як встановлено у ході судового розгляду справи, дозволу на розміщення зовнішньої реклами позивачем не отримано, що підтверджує факт правомірності видачі оскаржуваної вимоги.

За таких обставин, демонтаж КП «Київреклама» вивісок, площа яких перевищує законодавчо визначений ліміт в 3 кв.м. є цілком правомірним.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр Святої Параскеви» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур