Справа № П/811/312/17
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року справа № П/811/312/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький в загальному позовному провадженні (у порядку письмового провадження) адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Продекспорт-К (далі Товариство) до Кропивницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області (далі Інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05 липня 2016 року, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2016 року на 2991501 грн.

В судовому засіданні представник Товариства підтримав вимогу позову.

Зазначив, що договір поставки насіння соняшника, який укладено з СФГ «Любава-І» (далі Господарство), носив реальний характер та настали правові наслідки, котрі обумовлювались ним.

На його думку, платник податків правомірно сформував в декларації з податку на додану вартість суму податкового кредиту та включив до витрат кошти за згаданим правочином.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (Том 1 а.с.218-221).

Пояснив, що договір, який уклали Товариство і Господарство, не спрямовувався на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ним.

Доказом того, як вважає він, є узагальнена податкова інформація щодо контрагента позивача.

Стверджує, що отримана податковим органом інформація доводить, що Товариство не вступало в господарські правовідносини з Господарством.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 3 а.с.66).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, Товариство займається оптовою торгівлею продуктами харчування.

Товариство надало такі документи бухгалтерського та податкового обліку стосовно взаємовідносин з Господарством.

17 лютого 2016 року Товариство (покупець) та Господарство (продавець) уклали договір на придбання насіння соняшника врожаю 2015 року (Том 1 а.с.83-86).

Згідно специфікації №1 до правочину поставка товару здійснюється відповідно до «Правил Інкотермс» (Том 1 а.с.87).

18, 24, 25, 27-29 лютого 2016 року Господарство виписало податкові накладі на загальну суму 17948999,50 грн. (з урахуванням ПДВ) (Том 1 а.с.101-108).

Відповідно до змісту видаткових накладних від 21-29 лютого 2016 року Товариство отримало 1646,698 т. насіння соняшника на загальну суму 17948999,50 грн. (з урахуванням ПДВ) (Том 1 а.с.92-100).

У товарно-транспортних накладних вказано, що замовником перевезення є Господарство, а вантажоодержувачем ТОВ «Оілпродакшен» (далі Товариство 2) (Том 1 а.с.109-173).

Товар поставлявся до виробничих територій Товариства 2.

22 червня 2015 року Товариство та Товариство 2 уклали договір на переробку давальницької сировини (насіння соняшника) (Том 1 а.с.178-192).

Згідно пункту 1.1 правочину готова продукція в подальшому відвантажується замовнику за рахунок виконавця.

Товариство 2 підтвердило отримання у лютому 2016 року насіння соняшника від Товариства у загальній кількості 6758,373 т., які завозили інші платники податків (Том 2 а.с.8-250, Том 3 а.с.1-8).

Прийняття вантажу здійснювалось за умовами договору про переробку давальницької сировини.

Товариство 2 надало завірені копії товарно-транспортних накладних, згідно яких приймалось насіння соняшника.

Серед них виявлено ті, які надало до суду Товариство, де замовником перевезення є Господарство.

Товариство розрахувалось з Господарством у повному обсязі за товар 18, 25 лютого, 01 березня 2016 року у безготівковій формі, що доводиться змістом банківських платіжних доручень (Том 1 а.с.174-177).

Податок на додану вартість Товариство включило до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року.

З 16 по 23 червня 2016 року Інспекція провела позапланову виїзну перевірку діяльності Товариства щодо взаємовідносин з Господарством (Том 1 а.с.10-42).

Під час перевірки ревізори зробили висновок, що Товариство та Господарство уклали правочин, який не спрямовувався на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ним.

Підставою для такого висновку стала податкова інформація стосовно діяльності Господарства.

25 травня 2016 року Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області склало узагальнену податкову інформацію щодо Господарства з питань проведення фінансово-господарських операцій з покупцями та постачальниками за липень 2013 року лютий 2016 року (Том 1 а.с.222-233).

Ревізори зазначають, що аналіз податкової інформації, доводить відсутність основних засобів, сільськогосподарської техніки та складських приміщень, не підтверджені відомості щодо наявності необхідної кількості землі для вирощування урожаю.

Керівник Інспекції погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 05 липня 2016 року, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2016 року на 2991501 грн. (Том 1 а.с.9).

Юридична оцінка, встановлених судом, фактів і обставин справи.

Перш за все, податковий орган стверджує, що товар Товариство придбало у невідомих осіб безкоштовно, а кошти безпідставно сплатило контрагенту.

Податкова інформація це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі таку інформацію вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з її висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобовязана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції субєкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 56.1-56.4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами опрацювання зібраної податкової інформації щодо діяльності контрагента податковий орган не прийняв жодних рішень та не звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договорів, котрі уклав платник податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими підпунктом 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

Отже, податковим органом враховані податкові зобовязання Господарства з податку на додану вартість за договором, котрий укладено з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на податкову інформацію щодо діяльності контрагента, як незаперечний доказ недійсності їх правочину.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки податкова інформація щодо контрагента є підставою для висновків відповідно до приписів підпункту 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України, які робляться за наслідками аналізу усієї сукупності матеріалів перевірки платника податків.

Під час перевірки Товариство надало усі необхідні первинні документи бухгалтерського обліку, які підтверджують отримання товару, його оприбуткування, перевезення, переробку і сплату коштів за нього.

Зокрема, таким документами є: видаткові, податкові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, тощо.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що під час перевірки Товариство надало належним чином оформленні первинні документи, які відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є підставою для ведення бухгалтерського та податкового обліку, оскільки фіксують факти здійснення господарських операцій.

Діюче законодавство не ставить у залежність перехід права власності на товар виключно за наявності сертифікату його якості.

Недоліки в оформлені товарно-транспортних накладних не є доказами відсутності перевезення.

Товар, який придбало Товариством, міг доставлятися не з місця зберігання контрагентів, а з місця, з якого вони його придбали (транзит).

Це виключає необхідність оренди будь-яких приміщень і наймання значної робочої сили.

Водночас, згідно зібраної податкової інформації у травні 2016 року Господарство подало звіт, в якому зазначило про працевлаштування 11 осіб.

Також, податковий орган здобув інформацію, що Господарство у 2015 році уклало договори суборенди земельних ділянок площею 230 га, 1388,64 га, 451,2203 га та інші (Том 1 а.с.228-229).

Отже, насіння соняшника Господарство мало можливість виростити.

Доказами ж стосовно недійсності правочинів можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

А тому, суд зробив висновок, що відповідач не надав належних доказів стосовно недійсності правочину, які уклало Товариство з контрагентом.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Таким чином, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суму коштів за договором, укладеним з Господарством, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товарів, що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, а тому його належить визнати протиправним і скасувати відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України.

Отже, позов належить задовільнити.

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 44872,52 грн.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 05 липня 2016 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю Продекспорт-К зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2016 року на 2991501 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю Продекспорт-К судові витрати в сумі 44872,52 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_1