Справа № 813/2218/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/2218/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року м.Львів, вул. Чоловського, 2

зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Козак О.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо розгляду заяви від 31.05.2017 та скасувати наказ Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 09.06.2017 №292/3Б;

- зобов'язати Буський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги повторно розглянути заяву від 31.05.2017 та за результатом її розгляду призначити адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом у порядку, визначеному Законом України "Про безоплатну правову допомогу".

Ухвалою від 04.06.2018 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк позивач вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху виконав, недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою від 06.07.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене провадження у справі.

Ухвалою від 02.10.2018 суд відмовив у залученні третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональний центр з надання безоплатної правової допомоги у Львівській області.

Ухвалою від 02.10.2018 суд відмовив у клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при зверненні до Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги позивач отримав відмову у формі наказу від 09.06.2018 №292/3-Б "Про відмову в наданні безоплатної правової допомоги". Відмова у надані безоплатної вторинної правової допомоги обумовлена тим, що вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними. Позивач звертає увагу суду на те, що у зверненні про надання безоплатної вторинної правової допомоги просив надати йому допомогу у складенні документів процесуального характеру, а саме позовної заяви, та здійснення представництва в суді та інших державних органах. Тому, позивач наголошує, що з вказаного наказу незрозуміло, які саме вимоги відповідач вважає неправомірними, адже відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу, яка у випадках, передбачених законом надається безоплатно. Таким чином, позивач вважає дії відповідача при розгляді його звернення протиправними, просить скасувати оскаржений наказ, та зобов'язати відповідача повторно розглянути його звернення від 31.05.2017.

Відповідач - Буський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги відзиву на позовну заяву не надав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві підтримала, просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Подав заяву за вх. №29796 від 21.09.2018 про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Суд встановив, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід ІІІ-ої групи.

31.05.2017 ОСОБА_2 звернувся до Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги, а саме складення документів процесуального характеру (позовної заяви), та здійснення представництва в суді та інших державних органах у справі про недотримання законодавства щодо перевезення пільговиків.

Згідно з наказом Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 09.06.2017 №292/3-Б "Про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги" ОСОБА_2 відмовлено у наданні безоплатної вторинної правової допомоги за його зверненням від 31.05.2017, у зв'язку з тим, що вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними.

Крім того, позивачу надано роз'яснення від 09.06.2017 № 372/3, в якому зазначено, що наказом Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 09.06.2017 №292/3-Б "Про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги" ОСОБА_2 відмовлено у наданні безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до п. 3 ч.1 ст. 20 Закону України "Про надання безоплатної правової допомоги". Також у вказаному роз'ясненні міститься консультація на випадок відмови у безкоштовному перевезенні пільгових категорій громадян.

Позивач не погоджуючись із відмовою у наданні йому безоплатної вторинної правової допомоги, звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок та умови залучення адвокатів до надання безоплатної правової допомоги встановлюються законом.

Закон України "Про безоплатну правову допомогу" від 02.06.2011 відповідно до Конституції України визначає зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок його реалізації, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 вказаного Закону безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених вказаним Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.14 вказаного Закону право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо середньомісячний сукупний дохід їхньої сім'ї нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі менше двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 вказаного Закону.

Статтею 15 вказаного Закону визначено, що суб'єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги та адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги" у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов'язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно з ч. 3 вказаної статті якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 вказаного Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи.

Відновідно до ч. 4 вказаної статті, якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз'ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Підстави для відмови у наданні безоплатної вторинної правової допомоги визначені у ст. 20 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 вказаного Закону;

2) особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу;

3) вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними;

4) особі раніше надавалася безоплатна вторинна правова допомога з одного і того ж питання;

5) особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правової допомоги.

Як вбачається з оскарженого наказу від 09.06.2017 № 292/3-Б відповідач на підставі п.1 ч.1 ст.17, ч.4 ст.19, п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" відмовив ОСОБА_2 у наданні безоплатної вторинної правової допомоги, у зв'язку із тим, що вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними.

Як вбачається із звернення позивача, ОСОБА_2 просив надати йому допомогу у складенні документів процесуального характеру, а саме позовної заяви, та здійснення представництва в суді та інших державних органах.

Аналізуючи звернення позивача та зміст оскарженого наказу, суд звертає увагу на те, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_2 у наданні правової допомоги, у зв'язку з неправомірністю вимог особи, не вказав підстав, за наявності яких дійшов такого висновку.

З оскарженого наказу не вбачається, які саме вимоги позивача відповідач вважає неправомірними, не наведено будь-якої мотивації оскарженого рішення, оскільки можливість доступу осіб до правосуддя, забезпечення реалізації захисту прав і свобод судом, та право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується Конституцією України.

Крім того, суд встановив, що відповідно до копії пенсійного посвідчення НОМЕР_1 позивач є інвалідом ІІІ-ої групи, тому на підставі п.1 ч.1 ст.14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" має право на безоплатну вторинну правову допомогу.

Суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених ч.1 ст.14 вказаного Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи.

Проте, як вбачається з оскарженого наказу, відповідач при розгляді звернення позивача не врахував наявності у нього інвалідності, що надає йому право на безоплатну правову допомогу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, надаючи правову оцінку дій відповідача, суд керується, зокрема, положеннями ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що при розгляді звернення та прийнятті оскарженого рішення, відповідач не врахував усіх обставин, які мають значення для надання позивачу безоплатної правової допомоги, а при винесенні оскарженого наказу не обґрунтував причин, за яких дійшов висновку про неправомірність вимог позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність дій Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо розгляду заяви ОСОБА_2 від 31.05.2017.

Враховуючи наведене, суд вважає винесений за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 наказ Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 09.06.2017 №292/3Б, яким позивачу відмовлено у наданні безоплатної правової допомоги протиправним, а тому такий необхідно скасувати.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги повторно розглянути заяву від 31.05.2017 та за результатом її розгляду призначити адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом у порядку, визначеному Законом України "Про безоплатну правову допомогу", суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу на те, що він неповноважний перебирати на себе функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, враховуючи скасування судом наказу Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 09.06.2017 №292/3Б, суд, з метою відновлення порушеного права позивача на безоплатну правову допомогу, вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_2 про надання безоплатної правової допомоги від 31.05.2017 та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду звернення

У зв'язку з цим, у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача призначити адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом у порядку, визначеному Законом України "Про безоплатну правову допомогу" необхідно відмовити.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд також звертає увагу на те, що відповідач відзиву на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, суд розцінює неподання відповідачем відзиву як визнання позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо розгляду звернення ОСОБА_2 від 31.05.2017 про надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Визнати протиправним та скасувати наказ Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 09.06.2017 №292/3Б "Про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги".

Зобов'язати Буський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги повторно розглянути звернення ОСОБА_2 від 31.05.2017 про надання безоплатної вторинної правової допомоги та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду звернення.

В задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Буського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом у порядку, визначеному Законом України "Про безоплатну правову допомогу" відмовити.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене та підписане 08.10.2018.

Суддя А.Г. Гулик