Справа № 2а-15994/12/2670
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2018 року

Київ

справа №2а-15994/12/2670

адміністративне провадження №К/9901/37052/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Коцюрби В.М.,

представника скаржника - Пономаренко Д.М.,

представника позивача - Скочко О.О.,

представника відповідача 1 (ДПІ) - Хітько В.М.,

прокурора Чубенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 2а-15994/12/2670

за позовом Державного підприємства «Радіопередавальний центр» до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, відділу Державного агентства земельних ресурсів у місті Броварах Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у Київській області про визнання дій протиправними, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року, постановлену суддею Паріновим А.Б.,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року Державне підприємство "Радіопередавальний центр" (далі - ДП РПЦ) звернулось до суду з позовом про:

- визнання незаконними дій Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області по нарахуванню ДП РПЦ земельного податку за користування земельними ділянками по вул. Київській, 225 та вул. Кутузова, 6 в м. Бровари Київської області, починаючи з 2003 року та по день винесення рішення по справі в сумі 6510943,65 грн.;

- визнання незаконними дій Державного агентства земельних ресурсів України з внесення в Державний земельний кадастр відомостей, що земельна ділянка площею 115,8643 га по вул. Кутузова, 6, м. Бровари Київської області знаходиться в постійному користування ДП РПЦ.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року, позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2013 року задоволено заяву відділу Держземагентства у м. Броварах Головного управління Держземагентства у Київській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2012 року.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2012 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ДП РПЦ задоволено частково.

Визнано незаконними дії Броварської ОДПІ по нарахуванню ДП РПЦ земельного податку за користування земельними ділянками по вул. Київській, 255 та вул. Кутузова, 6 в м. Бровари Київської області, починаючи з 2003 року та по день винесення рішення по справі в сумі 6510943,65 грн.

Зобов'язано Броварську ОДПІ здійснити перерахунок земельного податку за користування земельною ділянкою по вул. Кутузова, 6 в м. Бровари Київської області з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення ДП РПЦ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (який не був учасником справи; далі - Концерн РРТ) звернувся з апеляційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2013 року та просив ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, скаргу залишено без руху для усунення недоліків шляхом зазначення інших підстав для поновлення строку.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі з підстав не наведення інших, відмінних від тих, що визнані судом неповажними, причин пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 січня 2017 року скасовано ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року та від 31 серпня 2016 року, а справу направлено до Київського апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року апеляційну скаргу Концерн РРТ на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2013 року залишено без руху для усунення недоліків шляхом зазначення інших підстав для поновлення строку.

Оскаржуваною ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі з підстав не наведення інших, відмінних від тих, що визнані судом неповажними, причин пропуску строку на подання апеляційної скарги.

У касаційній скарзі Концерн РРТ заявив вимогу про скасування ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року та передачу справи до апеляційного суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на порушення судом норм процесуального права.

Письмові заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Суд, заслухавши учасників справи, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Концерн РРТ, який звернувся з апеляційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2013 року, не є учасником справи, але пояснив, що суд вирішив питання щодо його інтересів, оскільки зазанчене рішення перешкоджає розміщенню радіомовного передавача на земельній ділянці, про яку йде мова у рішенні.

Так, згідно Статуту ДП РПЦ вказане підприємство створено на загальнодержавній власності та входить до складу Концерну РРТ.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2013 року зобов'язано Броварську ОДПІ здійснити перерахунок земельного податку ДП РПЦ за користування земельною ділянкою по вул. Кутузова, 6 в м. Бровари Київської області з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення.

Вказану земельну ділянку використовує Концерн РРТ для розміщення радіомовного передавача РВ-87, що за своїми технічними параметрами дає можливість охоплення радіомовленням майже 90% населення України, включаючи більшість тимчасово окупованих територій.

Наказом Голови Держкомзв'язку від 06 липня 2004 року № 149тм затверджено Мобілізаційне завдання Радіопередавальному центру м. Бровари Концерну РРТ на надання послуг радіомовлення щодо забезпечення потреб Збройних сил України, функціонування національної економіки та життєдіяльності населення в особливий період.

Оскільки постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2013 року визначено, що земельна ділянка по вул. Кутузова, 6 в м. Бровари Київської області належить до земель сільськогосподарського призначення, з чим не погоджується Концерн РРТ, це унеможливлює використання цієї ділянки за іншим цільовим призначенням, зокрема, для розміщення радіомовного передавача. Вказана обставина перешкоджає виконанню Концерном РРТ мобілізаційного завдання, а отже безпосередньо стосується його інтересів.

Згідно з частиною першою статті 185 КАС України, в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, апеляційна скарга Концерну РРТ на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2013 року подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Заявник апеляційної скарги, Концерн РРТ, обґрунтовував причини пропуску строку на апеляційне оскарження тим, що він не міг вчасно оскаржити постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2013 року, оскільки не є учасником справи та дізнався про вказану постанову лише 09 червня 2016 року з листа Спеціальної контрольної комісії з питань приватизації Верховної ради України, яким Концерн РРТ проінформовано про наявність зазначеного судового рішення.

Проте, суд апеляційної інстанції дійшов іншого висновку, що про постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2013 року Концерн РРТ дізнався з листа ДП РПЦ від 19 червня 2013 року № 19/06-13, адресованого Концерну РРТ, додатком до якого вказано зазначене судове рішення, а на звороті листа міститься підпис уповноваженої особи Концерну РРТ про його отримання. Отже, строк на апеляційне оскарження пропущено майже на три роки, а поважних причин його пропуску не встановлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в матеріалах справи (арк. 29, том 7) міститься належним чином завірена копія вказаного листа.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що Концерн РРТ знав про оскаржене в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції ще у серпні 2013 року, оскільки такий висновок суд зробив, прийнявши як доказ не завірену у встановленому законом порядку копію листа ДП РПЦ від 19 червня 2013 року № 19/06-13, адресованого Концерну РРТ.

Заявник заперечує отримання вказаного листа від ДП РПЦ та ставить під сумнів його наявність взагалі. Зазначає, що при перевірці вхідної кореспонденції Концерну РРТ оригіналу листа ДП РПЦ від 19 червня 2013 року № 19/06-13, адресованого Концерну РРТ, не виявлено.

Крім того, оригінал відсутній і в матеріалах справи.

На звернення Концерну РРТ до Броварської ОДПІ, яка надала до матеріалів справи копію листа ДП РПЦ від 19 червня 2013 року № 19/06-13, адресованого Концерну РРТ, Броварська ОДПІ повідомила, що засвідчення копії здійснено працівником ОДПІ не з оригіналу, а з іншої копії.

У зв'язку з вказаними обставинами заявник касаційної скарги ставить під сумнів наявність оригіналу листа та зазначає, що суд не може обґрунтовувати своє рішення на підставі не засвідченої у встановленому порядку копії документа та за умови відсутності його оригіналу.

З цього приводу суд зазначає таке.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55.

За вказаним нормативно-правовим актом, відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи.

Відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Проте, копія листа ДП РПЦ від 19 червня 2013 року № 19/06-13, адресованого Концерну РРТ, не засвідчена у встановленому законодавством порядку.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Частиною 4 статті 79 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) передбачено, що оригінали письмових доказів, що є у справі, повертаються судом після їх дослідження, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи, або після набрання законної сили судовим рішенням у справі за клопотанням осіб, які їх надали. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Проте, оригінал листа ДП РПЦ від 19 червня 2013 року № 19/06-13, адресованого Концерну РРТ, судом не досліджувався, а його засвідчена суддею копія у справі відсутня.

Вказані обставини дають суду підстави погодитись з аргументами заявника касаційної скарги відносно того, що оскаржене рішення апеляційного суду є необґрунтованим.

Частина 2 статті 353 КАС України встановлює, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Апеляційний суд помилково встановив дату, коли Концерн РРТ дізнався про судове рішення від 16 травня 2013 року, а саме на підставі не належно засвідченої копії листа ДП РПЦ від 19 червня 2013 року № 19/06-13, оригінал якого не досліджувався.

При цьому, суд апеляційної інстанції не дослідив інші зібрані у справі докази для визначення дати, коли у дійсності Концерн РРТ дізнався про постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2013 року, зокрема, лист Спеціальної контрольної комісії з питань приватизації Верховної Ради України від 08 червня 2016 року № 04-38/13-165, адресований Концерну РРТ, додатком до якого вказано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2013 року.

Дані порушення норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що апеляційним судом порушено норми процесуального права, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року належить скасувати із направленням справи для продовження розгляду до апеляційного суду.

Частиною 5 статті 353 КАС України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Керуючись статтями 344, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі № 2а-15994/12/2670 скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду