Справа № 1540/3960/18
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3960/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.03.2018 №№ , , , , податкову вимогу від 08.05.2018 № 57340-17.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в акті перевірки № 132/9-32-40-01/ від 13.02.2018, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, наявні посилання на наказ від 03.02.2018 № 643 та направлення №№ 312, № 313 від 03.02.2018, достовірність яких у позивача викликає сумнів, так як 03.02.2018 є суботою. В наказі № 643 від 02.02.2018 не зазначена конкретна підстава, а саме обставини отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платником податків. Зазначений наказ, а також видані на його виконання направлення на проведення фактичної перевірки не відповідають вимогам законодавства. При цьому, сам акт перевірки не містить опису та доказів фактів вчинення підприємцем будь-якого правопорушення, у зв'язку із чим застосування штрафних санкцій на його підставі є неправомірним. При цьому позивачу оскаржувані податкові повідомлення-рішення не направлялися і про їх існування він дізнався, отримавши податкову вимогу.

Ухвалою судді від 10.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 04.09.2018 о 12:00 год.

Судове засідання, призначене на 04.09.2018 о 11:30 год., відкладено за клопотаннями сторін на 11.09.2018 о 11:00 год.

Судове засідання, призначене на 11.09.2018, у зв'язку із неявкою сторін відкладено на 20.09.2018 о 11:30 год.

30.09.2018 до канцелярії суду надійшов відзив Головного управління ДФС в Одеській області, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на допущенні підприємцем порушення вимог ст.17 Закону № 481-95-ВР та п.1 ч.17 ст.20 Закону № 265/95-ВР. При цьому податкові повідомлення-рішення направлені позивачу засобами поштового зв'язку відповідно до вимог ст.42 ПК України та були повернуті за закінченням терміну зберігання, у зв'язку із чим вважаються врученими належним чином.

Судове засідання, призначене на 20.09.2018, відкладено за клопотанням представника позивача на 09.10.2018 на 11:00 год.

08.10.2018 до канцелярії суду від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо наданих ГУ ДФС в Одеській області документів.

В судове засідання, призначене на 09.10.2018 о 11:00 год. представник позивача не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. 08.10.2018 до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі ч.9 ст.205 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до ПК України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», постанов КМУ від 30.07.1996 № 854, від 13.05.1996 № 493, від 31.03.1999 № 500, від 27.12.2010 № 1251, від 30.010.2008 № 957, наказу Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 24.07.2002 № 218, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області № 643 від 02.02.2018 «Про проведення фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1.», направлень від 03.02.2018 №№ 312, 313 головними державними ревізорами Косик І.А., Грунь С.О. проведена фактична перевірка з питань додержання ФОП ОСОБА_1 вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, за результатами якої складено акт, зареєстрований в органі ДФС за місцем здійснення діяльності суб'єкта господарювання № 132/15-32-400-01/ від 13.02.2018.

Відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Способом здійснення податкового контролю є перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Законодавством закріплена обов'язковість наявності у податкового органу письмового звернення покупця (споживача) оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування у разі проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України без закріплення обов'язку зазначати про таке звернення у самому наказі про проведення такої перевірки.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

Пунктом 86.2 цієї ж статті визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно абз.2 п.86.3 ст.86 Кодексу у разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 24.12.2010 у справі № 21-25а10 за позовом ТОВ «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі міста Донецька, - підконтрольний суб'єкт, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого перевіряється контролюючими органами.

Отже, за висновком Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки підконтрольний суб'єкт може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні/проведенні перевірки.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що ФОП ОСОБА_1 допустив перевіряючих до проведення перевірки та надав часткові поясненні по суті виявлених порушень, суд відхиляє доводи представника позивача про порушення перевіряючими порядку проведення фактичної перевірки, рівно як і відсутність підстав для її проведення. При цьому позивачем наказ про призначення фактичної перевірки ГУ ДФС в Одеській області від 02.02.2018 № 643 не оскаржується.

Перевіркою встановлено факт реалізації горілки «Український Могорич» 0,5 л 40% алк. за ціною 49,50 грн. (мінімальна роздрібна ціна 79,55 грн.) та сигарет L& Лофт блю за ціною 27,82 грн. (мінімальна роздрібна ціна 26,5 грн.), на загальну суму 77,32 грн., в результаті чого встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог:

п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки розрахункова операція не проведена через РРО, розрахунковий документ на суму 77,32 грн. не виданий;

ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме встановлено зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразку, а саме: шампанське «Одеса» 0,75 л.;

постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме встановлено реалізацію у магазині 1-ї пляшки горілки «Український магарич» 0,5 л з вмістом спирту 40% за ціною 49,50 грн., тобто нижчою за встановлену мінімальну роздрібну ціну за пляшку горіли 0,5 л з вмістом спирту 40% - 79,55 грн.;

п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме встановлено, що в магазині не ведеться у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме не надано накладні на алкогольні напої на суму згідно з додатком до акту перевірки (а.с. 45-47).

Згідно з актом № 148 від 12.02.2018 (а.с. 57), ФОП ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення та підписання акту перевірки. При цьому підприємець надав письмові пояснення від 03.02.2018 стосовно відсутності на пляшці шампанського «Одеса» марки акцизного податку, зазначивши, що ймовірно остання відірвалася під час прибирання (а.с. 61).

На підставі викладеного, суд відхиляє посилання представника позивача на те, що акт перевірки не підписано з боку підконтрольного суб'єкту, а також на неотримання підприємцем додатку до акту перевірки, оскільки ФОП ОСОБА_1 відмовився від цього, що підтверджено належними та допустимими доказами. До відзиву представником відповідача надані належним чином завірені копії наказу на проведення перевірки від 02.02.2018 та направлення від 03.02.2018 № № 312, 313, які не викликають сумніву в їх достовірності та не містять будь-яких дефектів. При цьому позивач не ставить під сумнів законність призначення перевірки та не оскаржує її призначення, у зв'язку із чим обставини призначення перевірки судом в межах цього спору не перевіряються.

За висновком акту перевірки ФОП ОСОБА_1 порушено ст.17 Закону «України про державне рулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»; п.1 ч.17 ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

від 20.03.2018 № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 1 грн. за порушення п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

від 20.03.2018 № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 10000 грн. за порушення абз.13 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»;

від 20.03.2018 № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 65043,58 грн. за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

від 20.03.2018 № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 17000 грн. за порушення абз.15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів».

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення направлені на адресу ФОП ОСОБА_1: АДРЕСА_1, рекомендованим листом з повідомленням про вручення (штрихкодовий ідентифікатор поштового відправлення 3069) та після спливу терміну зберігання повернуті на адресу контролюючого органу (а.с.52, 53).

Відповідно до ч.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Отже в силу ч.3 ст.58 ПК України оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 20.03.2018 №№ , , , вважаються належним чином врученими платнику податків, у зв'язку із чим суд відхиляє відповідні доводи представника позивача.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На підставі вищезазначеної норми податковим органом на адресу ФОП ОСОБА_1 направлена податкова вимога № 57340/14 від 08.05.2018, отримавши яку, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені податкові повідомлення-рішення та вимогу обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

В якості підстави для задоволення позову представником позивача у позовній заяві зазначено, що акт перевірки не містить викладу обставин щодо встановлених в ході фактичної перевірки порушень, на підтвердження чого надав копії 1, 2 та 4 аркушів акту перевірки (а.с. 10, 11, 12).

В той же час, згідно наданої представником відповідача копії акту перевірки, зокрема аркушу 3 вбачається, що за місцем реалізації в магазині за адресою: вул. Картамишевська, 40/1 у м. Одесі, здійснено реалізацію горілки «Український Могорич» 0,5 л 40% алк. за ціною 49,50 грн. (мінімальна роздрібна ціна 79,55 грн.) та сигарет L&0 Лофт блю за ціною 27,82 грн. (мінімальна роздрібна ціна 26,5 грн.), в на загальну суму 77,32 грн., без застосування РРО.

Так, згідно матеріалів перевірки, за результатами контрольної покупки суб'єктом господарювання видано документ «чек продажи» (а.с.54) від 03.02.2018 о 13:01:24 967352, по позиції 1 якого: у графі «наименование» якого вказано «Водка Украинский Магарыч» 0.5 Классик» у графі «К-во» - 1, у графі «Цена» - 49,50 грн.; по позиції 2: у графі «наименование» якого вказано «Сиг. L@M Лофт Блю» у графі «К-во» - 1, у графі «Цена» - 27,82 грн., а всього на суму 77,32 грн.

Ціни на зазначені види продукції у місці продажу за адресою: вул. Картамишевська, 40/1 у м. Одесі, також підтверджуються фотофіксацією (а.с. 55, 56).

При цьому згідно п.6 розд.ІІ акту перевірки за підприємцем зареєстрований реєстратор розрахункових операцій Екселліо ЕР 700, заводський № ПБ00000499, який при вищевказаному продажу використаний не був.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Згідно з абз.1 п.1 ст.17 цього ж Закону за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання вчинене вперше - 1 гривня.

Таким чином, перевіркою встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за що спірним податковим повідомленням-рішенням від 20.03.2018 № обґрунтовано застосовано штрафну санкцію, визначену абз.1 п.1 ст.17 цього ж Закону в розмірі 1 грн.

Згідно з абз.12 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Відповідно до абз.12 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Отже перевіркою встановлено за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 роздрібний продаж тютюнових виробів «L&а Лофт блю» за ціною 27,82 грн., тобто вищою від максимальної роздрібної ціни на тютюнові вироби, встановленої виробником або імпортером таких тютюнових виробів - 26,50 грн., за що спірним податковим повідомленням-рішенням від 20.03.2018 № обґрунтовано застосовано штрафну санкцію, визначену абз.13 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в мінімальному розмірі - 10000 грн.

При цьому суд звертає увагу обох сторін, що вищезазначене порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме реалізація пляшки горілки по ціні нижчою (49,50 грн.) за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (79,55 грн.), утворює окремий склад правопорушення, що обумовлює застосування на рівні абз.13 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» також й штрафної санкції, передбаченої абз.12 ч.2 цієї ж статті у вигляді окремого податкового повідомлення-рішення.

Крім того, фактичною перевіркою встановлено реалізацію пляшки алкогольного напою «Odessa» без марки акцизного податку, що також підтверджується фотофіксацією (а.с. 62) та по суті не заперечувалося суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 в ході проведення фактичної перевірки, який з виключно цього приводу надав письмові пояснення (від надання інших пояснень, рівно як і від отримання матеріалів перевірки підприємець відмовився) про те, що відповідна марка акцизного податку вірогідно відірвалася під час прибирання.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 11 цього Закону, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

За правилами пп.14.1.107 п.14.1 ст.14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з пп. 14.1.109 п.14.1 ст.14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до п.226.2 ст.226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Приписами пп.226.6, 226.7 ст.226 ПК України встановлено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об'ємних одиниць не здійснюється.

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Згідно з абз.15 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, склад правопорушення, за яке вищенаведеною нормою передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Відтак, враховуючи, що фактичною перевіркою встановлено реалізацію алкогольного напою «Odessa» без марки акцизного податку, суд вважає, що спірним податковим повідомленням-рішенням від 20.03.2018 № 006414001 обґрунтовано застосовано мінімальну штрафну санкцію в розмірі 17000 грн.

При цьому слід зазначити, що статтею 164-5 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, на яких немає належним чином розміщених марок акцизного збору, або з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного збору посадовими особами підприємств-виробників, імпортерів і продавців цих товарів, і відповідні пояснення з боку ФОП ОСОБА_1 щодо обставин допущеного правопорушення підлягають встановленню в ході розгляду відповідної справи про притягнення відповідальної особи до вказаної адміністративної відповідальності. В межах даного адміністративного спору з податковим органом стороною позивача не наведено жодного аргументу та не надано будь-якого доказу, які б могли свідчити на користь пояснень підприємця щодо недопущення вищевказаного правопорушення.

Крім того, перевіркою встановлено, що в магазині за адресою: вул. Картамишевська, 40/1 у м. Одесі не ведеться облік облік товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме ФОП ОСОБА_1 не надано накладні на алкогольні напої на суму згідно з додатком до акту перевірки (а.с. 45-47).

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення запасів до облікових бухгалтерських реєстрів. Однак порядок обліку товарних запасів на законодавчому рівні встановлено виключно для юридичних осіб. Так, відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-XIV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фізичні ж особи - суб'єкти підприємницької діяльності ведуть Книгу обліку доходів і витрат, забезпечуючи облік руху товарів і готівки по кожній графі Книги.

Згідно ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Фінансова санкція, встановлена ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" може бути застосована, коли особа не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку, визначеного Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 "Запаси".

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2015 р. по справі N 21-275а14.

Будь-яких доказів ведення обліку товарів за місцем реалізації ФОП ОСОБА_1, якими б могли бути копії відповідних видаткових накладних, представником позивача до суду не надано, рівно як не наведено будь-якого аргументу щодо необґрунтованості відповідного висновку перевіряючих за результатами фактичної перевірки.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що податковим органом доведено правильність застосування штрафних санкцій за реалізацію ФОП ОСОБА_1 товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, у зв'язку із чим податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 № є обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов'язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення. Крім того, необхідно враховувати, що сторона представляє в суді різні доводи, а також відмінності у положеннях законодавства, традиціях, юридичних висновках, способах викладення та формулюваннях рішень суддів держав-учасниць. Таким чином, питання, чи виконав суд обов'язок щодо обґрунтування свого рішення, як випливає з пункту 1 статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки при розгляді конкретних обставин справи.

З огляду на вирішальні чинники правовідносин та характер спору, беручи до уваги сукупність вищевикладених обставин, суду залишається лише підсумувати, що системний аналіз правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, свідчить про обґрунтованість висновків податкової перевірки та адекватність і співмірність вжитих заходів за її результатами.

Крім того, враховуючи, що в силу ч.3 ст.58 ПК України оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 20.03.2018 №№ , , , вважаються належним чином врученими платнику податків, відповідні податкові зобов'язання є узгодженими, у зв'язку із чим податковим органом обґрунтовано відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України прийнята податкова вимога № 57340/14 від 08.05.2018 і підстави для її скасування судом не встановлено.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога прийняті з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, у зв'язку із чим позов не підлягає до задоволення.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 205, 242-246 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65025, АДРЕСА_1; код ЄДРПОУ НОМЕР_5) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.