Справа № 754/10281/18
Суддя: Саламон О. Б.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/531/18
РІШЕННЯ

іменем України

28 вересня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши в письмовому позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Заступника командира роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Лоєвського Олександра Івановича скасування постанови, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що постанова не відповідає фактичним обставинам, винесена з порушенням чинного законодавства, без з'ясування всіх обставин справи та містить дані, які не відповідають дійсності. Вказує, що адміністративного правопорушення не вчиняв, правил дорожнього руху не порушував.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.08.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до провадження суду, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Станом 28.09.2018 закінчились строки для подання відзиву, відповідач до суду відзив не подав, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 30.07.2018 р. було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії НК № 851537 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення в розмірі 225 грн.

При цьому, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач 30.07.2018 р. о 11-05 год. по вулиці Софіївська, 18 в місті Києві, керуючи автомобілем ВАЗ не виконав вимоги знаку 3.26 рух заборонено розділу 1ПДР, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 3.26 пункту 1 ПДР передбачено, знак 3.26 "Кінець заборони обгону" скасовує заборону обгону усіх транспортних засобів.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» завданням працівник поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, при розгляді справи суд не знайшов факту підтвердження неправомірних дій заступника командира роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Лоєвського Олександра Івановича при винесенні оскаржуваної постанови, позивачем не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування неправомірності дій, в матеріалах справи такі підтвердження також відсутні, є в наявності лише копія постанови про вчинення правопорушення, що не дає підстав визнати дії заступника командира роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції неправомірними.

Також, в прохальній частині позивач просить суд, скасувати постанову серії ЕАА №426663 від 02.06.2018 року, але в матеріалах справи міститься копія постанови серії НК №851537 від 30.07.2018 року та в обґрунтування позовних вимог позивач посилається, саме на постанову серії НК № 851537 від 30.07.2018 року.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.251, 283-284, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 160,173-182, 192-229, 243, 246, 250 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Заступника командира роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Лоєвського Олександра Івановича скасування постанови - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення/складання повного.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1.

Відповідач: Заступник командира роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Лоєвський Олександр Іванович, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Повний текст постанови суду складено 28 вересня 2018 року.

Суддя О.Б. Саламон