Справа № 2040/5399/18
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 р. справа № 2040/5399/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук'янчук О.І.,

за участю: представника позивача - Комісарова Ю.І., представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН" (вул. Малиновського, буд. 3, м. Харків, 61052) до Одеської митниці ДФС (вул. Гайдара, буд. 21-А, м. Одеса, Одеська область, 65078) про визнання протиправними та скасування рішення і карток відмови, зобов'язання вичинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА500030/2018/000002/2 від 09.01.2018р.;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500030/2018/00003;

- зобов'язати Одеську митницю ДФС визнати дійсною митну вартість товарів, заявлену позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500030/2018/00003 Одеської митниці ДФС є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник відповідача через канцелярію суду 31.07.2018 року (вх. № 01-26/38372/18) надав відзив на позов, в якому зазначив, що Одеська митниця діяла у відповідності до вимог чинного законодавства, узгоджуючи свої дії з Митним кодексом України, а наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

07.08.2018 року через канцелярію суду (вх. № 01-26/39613/18) від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказав, що підприємство скористалось своїм право та надало у визначений законом строк додаткові документи на підтвердження митної вартості заявлених до декларування товарів.

23.08.2018 року через канцелярію суду (вх. № 01-26/42899/18) від відповідача надійшли заперечення проти відповіді на відзив, в яких відповідач пояснив, що надані позивачем документи містили роздрібності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни. Окрім того, наявність в ЄАІС інформації про іншу вартість ідентичних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів.

У судовому засіданні 02.10.2018 року представник позивача підтримав свою правову позицію та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача через канцелярію суду 01.10.2018 року (вх. № 01-26/50411/18) надав клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника митниці.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.09.2017 р. між ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» (в якості покупця) та FORMOSA PLASTICS CORPORATION (Taiwan) (в якості продавця) укладено контракт №FPC-WH-52 (а.с.24-28).

Відповідно до п. 1.1 контракту, продавець продає, а позивач купує на умовах і в терміни товари, які зазначені в додатках, які є невід'ємною частиною цього Контракту.

Пунктом 2.1. 4.2 контракту встановлено, що ціни на товар приймаються на умовах FOB Kaoshiung, Тайвань, згідно з «Інкотермс 2010» якщо інше не обумовлено в додатках на поставку конкретної партії товару, які є невід'ємною частиною цього контракту.

На виконання вимог контракту, сторони уклали додаток №2 від 02.10.2017 року, в яких визначили якість, кількість, характеристику, ціну, умови поставки та оплати за товар.

Додатком №2 від 02.10.2017 року до контракту сторони додатково узгодили поставку ACETAL COPOLYMER (РОМ) FORMOCON FM090 / Поліформальдегід, Поліоксіметілен (АцетальСополімер), марка: FORMOCON FM090 у кількості 14 т., вартістю 890,00 дол. США за тонну (14x890=12460,00 дол. США).

Пунктом 1.2 Додатку № 2 до Контракту встановлено, що умови поставки товарів за цим додатком CFR Одеса/Чорноморськ, Україна.

На виконання умов додатку №2 (п.1.4.) до контракту позивачем платіжним дорученням №50 від 10.11.2017 року було перераховано 100% попередньої оплати за товар в сумі 17 860,00 доларів США на рахунок продавця (а.с.32).

Судом встановлено, що між ПП «РОЯЛ ТРЕЙД ІМПЕКС» (в якості декларанта) та ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН» (в якості довірителя) 03.10.2017 р. укладено договір доручення №Р/ВЮ03102017 про надання брокерських послуг(а.с.40-43).

Відповідно до п. 1.1 договору довіритель доручає, а декларант приймає на себе зобов'язання з надання послуг із здійснення в межах своєї компетенції декларування вантажів довірителя, що через кордон України згідно з діючим Митним кодексом України.

Для митного оформлення товару ПП «РОЯЛ ТРЕЙД ІМПЕКС» було надано митному органу митну декларацію №UA500030/2018/000135(а.с.34).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися відповідно до умов контракту №FPC-WH-52 декларантом також було подано: Контракт укладений з FORMOSA PLASTICS CORPORATION (Taiwan) №FPC-WH-52 від 05.09.2017 р., додаток №2, рахунок -фактура (інвойс) від 23.11.2017 р. на суму 17860,00 доларів США, платіжне доручення №50 від 10.11.2017 р.

Окрім того, на виконання листа-запиту Одеської митниці ДФС від 04.01.2018 року позивачем були надані: виписка з бухгалтерської документації № 6 від 02.02.2018 року, копія листа виробника товару від 08.02.2018 року № 2018167РР, копію калькуляції від 08.02.2018 року, від 09.02.2018 року, копію виписки по рахунку № 045 від 13.11.2017 року, копія листа виробника товару вих.. № 2017596РР від 27.12.2017 року, копію висновку ДП «Урпромзовншекспертиза» від 27.02.2018 року № 439.

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500030/2018/00003.

Не погодившись із прийнятими рішенням і карткою відмови позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Пунктами 23, 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вказує ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 09.01.2018 р., митним органом зазначено:

- згідно з інвойсом від 23.11.2017 року № 1PF7В214Z товар поставляється на умовах CFR Одеса, тобто до обов'язку продавця входить, у тому числі, й оплата фрахту - перевезення товару до порту призначення. Проте, у наданому інвойсі від 28.11.2017 року зазначено «Freight collect», тобто фрахт сплачується в порту призначення вантажоодержувачем;

- у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Враховуючи вищевикладене, митним органом було запропоновано позивачу надати додаткові документи.

За результатами дослідження наданих документів митний орган прийшов до висновку про неможливість визнання заявленої митної вартості товарів, з огляду на те, що:

- в звіті про оцінку майна від 26.12.2017 року № А-26/12/17/07 експерт посилається на додаткову угоду від 03.10.2017 року № 1 до зовнішньоекономічного договору, яку до митного оформлення не надавалося;

- наданий прайс - лист не адресовано необмеженому колу зацікавлених покупців, а орієнтований безпосередньо на ТОВ «Віндхенд Юкрейн»;

- дата калькуляції відрізняється від дати продажу товарів.

Щодо посилання відповідача на ту обставину, що товар поставляється на умовах CFR Одеса, тобто до обов'язку провадця входить, у тому числі, й оплата фрахту - перевезення товару до порту призначення. Проте, у наданому інвойсі від 28.11.2017 року зазначено «Freight collect», тобто фрахт сплачується в порту призначення вантажоодержувачем, то суд зазначає наступне.

Згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «ІНКОТЕРМС 2010» термін CFR передбачає, що продавець зобов'язаний укласти договір перевезення та оплатити всі витрати, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначення, у тому числі і фрахт.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, експедиційні послуги щодо доставки товару до порту Одеса/Чорноморськ здійснювалось на замовлення та за рахунок компанії FORMOSA PLASTICS CORPORATION (Taiwan), а оплата товару ТОВ «Віндхенгд Юкрейн» проведено з урахуванням його достави до морського пору України на підставі контракту №FPC-WH-52, інвойсу № 1PF7B214Z згідно банківської виписки по рахунку № 045 від 13.11.2017 року.

Стосовно посилань відповідача на напис «FRЕIGHT COLLECT», то суд зазначає, що останній не свідчить про те, що подані декларантом документи містять розбіжності щодо оплати поставки імпортованого товару, то суд звертає увагу на те, що зовсім не обов'язково, що фрахт повинен заплатити сам одержувач. За погодженням з морським перевізником фрахт може оплатити будь-яка особа, в тому числі відправник в порту відвантаження.

Стосовно відсутності документів в яких було б виділено складові вартості тари та пакування, що унеможливлює перевірити складові митної вартості, то суд зазначає, що жодною нормою чинного законодавства не передбачено виділяти ціну вказаних складових в ціни товару або подачі до митного органу калькуляції собівартості товару, крім випадку передбаченого ч. 4 ст. 53 МК України, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Інші умови поставки, переходу відповідальності або розподілу витрат між сторонами вищезазначеного Контракту не узгоджувались.

Відносно прайс - листа наданого ТОВ "ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН" до митниці, суд вказує наступне.

Суд зазначає, що прайс - лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю.

Чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс , згідно загальноприйнятої світової практики прайс - лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну з обов'язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Тобто, прайс-лист це список, що не може вважатися первинним документом і слугує способом для продавця розповсюджувати інформацію про товар, у зв'язку із чим, може оформлюватись у довільній формі та на власний розсуд.

Судом встановлено, що згідно листа FORMOSA PLASTICS CORPORATION № 2017596РР від 27.12.2017 р. останній формує ціни для кожного з клієнтів окремо. Ціна на продукцію залежить від багатьох факторів, які включає ситуацію на ринку, строки поставки та оплати товарів, обсяг замовлень, ритм замовлень, ділову репутацію та історію відносин з клієнтом.

Крім того, митним органом не обґрунтовано, яким чином відсутність у прайс - листі терміну дії може вплинути на числові складові митної вартості товару.

Вирішуючи спір по суті, суд також надає оцінку наданому декларантом копії звіту про оцінку майна №А-26/12/17/07 від 26.12.2017 року, підготовленого ПП «Агентство майна та землі», що підтверджує заявлену вартість товару та який видано уповноваженим суб'єктом оціночної діяльності і складено належним чином відповідно до вимог чинного законодавства. Більше того, порядок та форма надання висновків щодо неякісності чи необ'єктивності оцінки майна викладеної у звіті про його оцінку чітко встановлено діючим законодавством.

Згідно ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» надання такого роду висновків є формою проведення професійної оціночної діяльності, що здійснюється суб'єктами оціночної діяльності - оцінювачами, що мають чинне відповідне кваліфікаційне свідоцтво оцінювача з певного напрямку та є членами саморегуляторної організації, або які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України (ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Згідно постанови КМУ від 10 вересня 2003 р. N1440 Про затвердження Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" чітко встановлені вимоги до порядку та форми проведення рецензування звіту про оцінку майна, які в даному випадку не були дотримані.

З огляду на вказане, судження відповідача про необ'єктивність оцінки чи висновків про вартість є необґрунтованими.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем додатково було зроблено запит до ДП «УКРПРОМЗВНІШЕКСПЕРТИЗА» щодо проведення аналізу відповідних цінових умов контракту №FPC-WH-52 від 05.09.2017року.

Висновком від 27.02.2018 року №439 ДП «УКРПРОМЗВНІШЕКСПЕРТИЗА» повідомило, що згідно з ціновою інформацією виробників та постачальників відповідної та подібної продукції, можна вважати, що рівень ціни на поліформальдегід поліоксиметилен (ацетальсополімер) марки FORMOCONFM090, що імпортується згідно з Комерційним Інвойсом №1PF7В214Z від 23.11.2017 року до контракту №FPC-WH-52 від 05.09.2017року, відповідає кон'юнктурі ринку.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи, та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2018/00003.

Щодо частини позовних вимог про зобов'язання відповідача визнати дійсною митну вартість товарів, заявлену позивачем, суд вказує наступне.

Позивачем у позовній заяві жодним чином не обґрунтована заявлена позовна вимога та не вказано, яким чином на час прийняття рішення судом зазначена вимога відновить порушене право позивача.

Приписами ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правих відносні від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, за яких рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500030/2018/000002/2 від 09.01.2018 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2018/00003 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, належним способом захисту порушених прав позивача є саме скасування рішення та картки, відтак у задоволенні частини позовних вимог про зобов'язання відповідача визнати дійсною митну вартість товарів, заявлену позивачем слід відмовити.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і карток відмови, зобов'язання вичинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА500030/2018/000002/2 від 09.01.2018р.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500030/2018/00003.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН" (вул. Малиновського, буд. 3, м. Харків, 61052, ) сплачену суму судового збору в розмірі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС (вул. Гайдара, буд. 21-А,м. Одеса, Одеська область, 65078, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08 жовтня 2018 року.

Суддя Горшкова О.О.