Справа № ЗП/0740/2/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

05 жовтня 2018 рокум. Ужгород№ ЗП/0740/2/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Цапфел Е.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2

відповідача: Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області ,представник - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про заборону вчиняти певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову, до його подання, якою просить :

1.Заборонити вчиняти певні дії відповідачу - Головному управлінню ДМС у Закарпатській області, щодо видворення ОСОБА_1 за межі України.

2.Допитати, як свідка - ОСОБА_4 , (паспорт серія номер, адреса: 88000 Закарпатська область,м. Ужгород, вул. Минайська буд.З кв. 31), яка може підтвердити всі факти, які наводяться ОСОБА_1 у даній заяві.

Необхідність забезпечення позову позивач обгрунтовує тим, що з незалежних від заявника причин та обставин - внаслідок введення його в оману, внаслідок чого він був позбавлений можливості вчасно подати заяву на продовження посвідки згідно чинного законодавства України, а також те, що настануть невідворотні наслідки, адже якщо його видворять за межі України це призведе до неможливості виконання рішення суду.

Крім того, зазначає, що будуть порушені його права на проживання з своєю сім'єю, на вільне пересування територією України, адже він змушений буде повернутися в Індію, і його дружина залишиться без чоловіка, а діти без батька. При цьому дружина заявника не зможе супроводжувати його в іншу країну, оскільки їхня однорічна малолітня дитина пристосована до кліматичних умов України і не пристосована до кліматичних умов Індії, а також на його утриманні і вихованні знаходяться ще двоє дітей його дружини від її попереднього шлюбу, які відвідують в м. Ужгород навчальні заклади.

В судовому засіданні представник заявника підтримав свою заяву про забезпечення позову, просив суд її задовольнити, а також додав, що у заявника та його жінки ОСОБА_4 в ГУ Міграційної служби України в Закарпатській області не хотіли зареєструвати документи 27.09.2018 року, і повідомили, що заявник вже пропустив термін продовження посвідки . Після цього заявник за порадою адвоката направив документи поштою, на підтвердження чого представник заявника надала суду повідомлення про вручення 04.10.2018 року вказаних документів.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, заперечив щодо задоволення зазначеної заяви з підстав наведених у письмових поясненнях. Зокрема зазначив, що Громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який документований посвідкою на тимчасове проживання терміном дії до 30.09.2018, у визначений строк пунктом 19 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 року №322, а саме не пізніше ніж 15 робочих днів до дати закінчення строку дії посвідки, із заявою про обмін посвідки на тимчасове проживання до ГУДМС України в Закарпатській області, не звертався. Адвокатом ОСОБА_6 в інтересах громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_1 адвокатський запит та будь-які документи для продовження (обміну) посвідки не подавалися, у зв'язку з чим жодного рішення щодо заявника не приймалося, а тому заява про забезпечення позову є передчасною та безпідставною. Щодо повідомлення про вручення . яке надано представником заявника, то є незрозумілим що саме подавалося.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що заявник є її чоловіком , з яким вони уклали шлюб, і у них є спільна малолітня дитина. ЇЇ чоловік та вона звернулися до адвоката ОСОБА_6. Л., яка пообіцяла підготувати та подати документи до міграційної служби щодо продовження посвідки для перебування заявника на Україні. Однак, адвокат. затягнувши вирішення даного питання, повідомила в кінці вересня 2018 року, що нічого не виходить. Тоді вони вернулися до іншого адвоката , з яким пішли до Міграційної служби , де у них не взяли документи, повідомивши , що її чоловік- громадянин Індії ОСОБА_1 вже пропустив строк звернення щодо продовження посвідки для перебування на Україні.

Заслухавши думку учасників справи та з'ясувавши обставини справи у межах заявленої заяви, суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із того, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно із п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправя сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зокрема, заявник просить забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії відповідачу - Головному управлінню ДМС у Закарпатській області, щодо видворення ОСОБА_1 за межі України .

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує дану заяву, суддя дійшов висновку про відсутність доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в справі, неможливості захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів.

Заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову завдасть значної шкоди заявнику або в подальшому унеможливить захист його інтересів.

В матеріалах справі відсутні належні докази на підтвердження доводів та обставин вказаних в заяві про забезпечення позову. Заявником подано до суду лише заяву про забезпечення адміністративного позову та копії свідоцтв про народження дітей та про одруження, копію посвідки на тимчасове проживання, а також адвокатський запит. Жодного доказу на підтвердження обставин, що у цій заяві викладені, заявником до суду не надано.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суддя надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, при цьому, наведені заявником обґрунтування не свідчать про існування обставин визначених статтею 150 частиною 2 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а саме не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся.

Згідно з статті 154 частини 5 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Проаналізувавши зазначені норми, дослідивши матеріали справи в їх сукупності , суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви про забезпечення позову, з огляду на те, що на підтвердження своїх доводів, заявником не надано жодних доказів в обґрунтування даної заяви та достатніх доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди їх правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі.

В судовому засіданні встановлено, що станом на день судового розгляду, жодного рішення щодо заявника відповідачем не приймалося. Крім того, ні заявник, ні його представник не надав заяву щодо звернення заявника до відповідача, а також щодо вчинення якихось дій у відношенні заявника для можливого видворення за межі України. Також представник заявника не зміг пояснити який саме позов буде поданий, що суперечить правилам подання заяви про забезпечення позову з врахуванням підсудності позову , втановлених ч. 2 статті 152 КАСУ та статтею 153 КАСУ.

Таким чином, суддею не вбачається можливість для використання законодавчо наданого йому права щодо вжиття заходів забезпечення позову .

Керуючись ст. ст. 150, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії відповідачу - Головному управлінню ДМС у Закарпатській області, щодо видворення ОСОБА_1 за межі України -відмовити.

Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_7