Справа № 295/14571/17
Суддя: Перекупка І. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомир у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Сидорець К.Г.,

за участю представника позивача Коржилова Ю.Є.,

представника відповідача Москаленка А.О.,

представинка третьої особи Іваненка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у Богунському районному суді м. Житомир справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить: визнати протиправним дії Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви із документами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю, ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 , внаслідок захворювання та причини смерті пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, оформлені листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 06.09.2017 року №248/3/6/3073; зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання і прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 внаслідок захворювання та причини смерті пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті чоловіка, а саме 02.10.2016 року, відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав і просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, на адресу суду направив відзив на позов, у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи заперечував проти позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи подання відповідачем письмових заперечень проти позову, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Міністерства оборони України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Під час участі в бойових діях на території Республіки Афганістан в 1968 році ОСОБА_2 отримав травму, поранення, контузію, захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в «раїнах. де велись бойові дії, що підтверджується копією витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань поранень, контузій, травм, каліцтв від 03 12 2015 року N8 4587. копією акту судово-медичного дослідження від 16.12.2010 року №4696 29.11.2013 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності, з 27.11.2013 року, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. що підтверджується копією довідки Житомирського обласного МСЕК № 2 серія 10 ААБ №667459 від 29.11.2013 року 11.01.2016 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 ОСОБА_2 встановлено першу групу інвалідності, з 08.12.2015 року, яка настала внаслідок травми, поранення, контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби гри перебуванні в країнах де велися бойові Л що підтверджується копією довідки Житомирського обласного МСЕК № 2 серія 12 ААА № 218823 від 11.01.2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Постановою Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм каліцтв від 10.01.2017 року № 53 встановлено, що захворювання колишньою військовослужбовця ОСОБА_2 , 1968 року народження «Рак головного мозку 4 кл. гр. Ракова інтоксикація», яке послужило причиною його смерті

ІНФОРМАЦІЯ_1 Управлінням праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира мені встановлений статус члена сім`ї загиблого(померлого) ветерана війни, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_1 набула право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до чинних ст.ст. 16-16-3 Закону Укради «Про соціальний і правовий захист військовослужбовцю та його сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збери чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів

України від 25 грудня 2013 р. № 975.

04.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Міністерства оборони України через Житомирський обласний військовий комісаріат із заявою про виплату мені одноразової грошової допомоги, у зв`язку із смертю мого чоловіка ОСОБА_2 внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. До заяви додала усі документи передбачені п.10 Порядку № 975, а саме копію військового квитка НОМЕР_3 , посвідчену нотаріусом 13.06.2017 року, що підтверджує проходження військової служби ОСОБА_2 ; копію довідки Виробничого житлово-ремонтного комунального підприємства № 6 від 23.05.2017 року №81267 про склад сім`ї ОСОБА_2 , а саме реєстрацію та проживання його разом зі мною посвідчену зазначеним ВЖРЕП, витяг з протоколу засідання ЦВЛК МО України від 10.01.2017 року №53 посвідчений нотаріусом 13.06.2017 року; довідку з ГУ Національної поліції в Житомирській

області від 13.06.2017 року №8120/201/2017 про обставини смерті ОСОБА_2 ,копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_4 від 03.10.2016 року посвідчену нотаріусом 13.06.2017 року; копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 14.07.1990 року посвідчену нотаріусом 13.06.2017 року, копію паспорта посвідчену нотаріусом 13.06.2017 року; копію довідки платника податків про одержання ОСОБА_1 ідентифікаційного номеру посвідчену нотаріусом 13.06.2017 року; копію довідки про реквізити банку, посвідчену банком, згоду ОСОБА_1 на збір та обробку персональних даних.

На виконання пункту 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530 подані позивачем документи про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_2 внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Листом Департаменту фінансів МОУ Країни № 248/3/6/3073 від 06.09.2017 року, заява ОСОБА_1 була залишена без розгляду та документи повернуті для доопрацювання у зв`язку з тим, що надані копії документів не завірені встановленим порядком, чим порушено вимоги п. 10 Порядку та п. 4.7 Положення № 530.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступних мотивів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини п`ятої статті 17 Конституції України обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

В розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до частини першої статті 16-2 наведеного Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Постанова № 975), яка набрала чинності 24.01.2014.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 1 пункту 6 Постанови № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми (пункт 8 Постанови №975).

Як вбачається із матеріалів справи, друга група інвалідності встановлена ОСОБА_2 з 11.01.2016 року.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на момент первинного огляду МСЕК позивача) визначалося, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України щодо застосування зазначених норм матеріального права, яка була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 18 листопада 2014 року та 21 квітня 2015 року (справи № 21-446а14 та № 21-135а15 відповідно).

Так, виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Отже, незважаючи на те, що позивач проходив військову службу у період з 23.04.1987 р. по 16.04.1989 р. він має право на одноразову грошову допомогу і після спливу трьох місяців з дня його звільнення.

З приводу відсутності у поданих матеріалів документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, суд констатує, що форма такого документу законодавчо не визначена, а тому, за приписами наведеної норми такими документами можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Указана правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.01.2015 у справі К/800/7338/13.

У свою чергу, підпунктами б), г) пункту 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 р. N 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за N 1109/15800, встановлено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

"Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I - II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби". Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

"Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій. Зазначена постанова приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період участі в бойових діях.

За змістом пункту 21.21 указаного Положення, за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Підсумовуючи викладене та ураховуючи те, що позивач як військовослужбовець отримав поранення та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.

Таким чином, рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи з 11.01.2016р., а позов підлягає задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем разом із заявою подано повний перелік документів, перелічених у Наказі № 530, які військкоматом було надіслано до Міністерства оборони України, для вирішення питання щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міноборони від 14 серпня 2014 року № 530 передбачено, що у разі отримання поранення, травми, контузії, каліцтва (без установлення групи інвалідності) подаються, зокрема, акт про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Виходячи з наведеного, Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених в пунктах 10 і 11 цього Порядку; повернення ж документів на доопрацювання за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу даним Порядком не передбачено, а тому повернення Міністерством оборони України документів позивача на доопрацювання суперечить зазначеним вище вимогам закону.

Однак відповідач, як установлено судом, помилково повернув заяву позивача на доопрацювання.

Отже, відповідач у встановленому порядку зазначені документи не розглянув та не прийняв відповідного рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу, чим допустив порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача та зобов`язує Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 внаслідок захворювання та причини смерті пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті чоловіка, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 257, 262 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, задовольнити.

Визнати протиправним дії Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви із документами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю, ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 , внаслідок захворювання та причини смерті пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, оформлені листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 06.09.2017 року №248/3/6/3073.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання і прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 внаслідок захворювання та причини смерті пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті чоловіка, а саме 02.10.2016 року, відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02.08.2018 року.

Суддя Богунського районного

суду міста Житомира І.Г. Перекупка