Справа № 554/6100/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №554/6100/16-а

адміністративне провадження №К/9901/23298/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кравчука В.М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017 (колегія суддів у складі суддів Старостіна В.В., Рєзнікової С.С., Бегунця А.О.)

у справі №554/6100/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області,

про зобов'язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. У липні 2016 року ОСОБА_1(далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - відповідач), в якому просила провести перерахунок її пенсії, призначеної відповідно до ст. 37, ст. 37-1 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу» (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії), не змінюючи базовий місяць індексації пенсії, у зв'язку з підвищенням посадових окладів працюючих державних службовців, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» зі збереженням відсотку нарахування пенсії на момент її початкового призначення в розмірі 90 % заробітної плати державного службовця відповідної посади з розміру 14064,42 грн., з якої сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, на підставі довідки №66/21-130 від 07.07.2016 Управління Служби безпеки України в Полтавській області та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум з 01.01.2016.

2. Октябрський районний суд м. Полтави постановою від 13.12.2016 позов задовольнив частково: зобов'язав відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум з 28.01.2016, а решту позовних вимог залишив без розгляду.

3. Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 13.02.2017 вищевказане рішення суду скасував в частині задоволення позову, а в іншій частині залишив без змін.

4. Позивач звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просила постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

5. 10.03.2017 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження, встановивши строк для надання заперечень на неї, а також відстрочив позивачу до закінчення касаційного провадження сплату судового збору за подання касаційної скарги.

6. У зв'язку з ліквідацією зазначеного суду касаційної інстанції справа для розгляду касаційної скарги передана Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду.

7. Ухвалою від 03.10.2018 Верховний Суд прийняв справу до свого провадження та призначив її до розгляду.

8. Жодні клопотання, у тому числі про розгляд справи за участю сторін Суду не надходили.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Позивач перебуває на обліку в Полтавському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області з 11.07.2005 та отримує пенсію за віком у розмірі 90 % від суми заробітної плати, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

10. Для перерахунку позивачеві пенсії нею було надано відповідачу довідку від 07.07.2016 року №№ 66/21-130 про складові заробітної плати за формою, визначеною постановою Правління Пенсійного фонду від 04.09.2013 № 15-11.

11. 11 липня 2016 року позивач звернулася із заявою до відповідача, у якій просила провести перерахунок пенсії, яка була встановлена на момент виходу на пенсію відповідно до статей 37, 37-1 Закону України від 07 червня 2001 року № 2493-ІІІ «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) (далі - Закон № 2493-ІІІ) в розмірі 90 % від заробітної плати у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, згідно з довідкою Управління СБУ в Полтавській області №66/21-130 від 07.07.2016 та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум з 01.01.2016.

12. Листом від 25.07.2016 за № 186/Б-17/2 відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії державного службовця, посилаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ, яким скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

13. Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулася до суду з позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

14. Передумовою звернення до суду позивача стало підвищення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 посадових окладів державним службовцям та посадовим особам органів місцевого самоврядування.

15. Позивач стверджувала, що спірне рішення порушує її права та прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки застосовано нормативно правові-акти, дія яких не поширюються на спірні правовідносини.

16. Вважає, що діями відповідача її обмежено в обсязі досягнутих гарантій, що не відповідає вимогам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

17. Відповідач позовні вимоги заперечував повністю, посилаючись на суворе дотримання під час прийняття спірного рішення вимог чинного законодавства, судову практику зі схожих спорів, та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

18. Представник відповідача у судовому засіданні судів попередніх інстанцій вказала, що довідка №66/21-130 від 07.07.2016 видана Управлінням Служби безпеки України в Полтавській області, відізвана у зв'язку з недостовірністю зазначених в ній даних щодо заробітної плати позивача.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, визнав обґрунтованими посилання позивача на порушення відповідачем вимог пенсійного законодавства та Конституції України щодо недопущення звуження існуючих прав і неможливість застосування зворотної дії в часі нормативно-правових актів у спірних відносин.

20. Суд врахував, що 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» №889-VІІ від 10.12.2015, в якому відсутні норми щодо перерахунку пенсії. Однак постанову мотивував тим, що пенсія позивачу призначена раніше, тобто до прийняття Закону України «Про державну службу» №889-VІІ, а отже норми вищевказаного Закону не підлягають застосуванню щодо питання перерахунку пенсії.

21. Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходив із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Тому звуження змісту та обсягу права на перерахунок пенсії, шляхом позбавлення такого права у зв`язку із прийняттям нових законів, або внесення змін до чинних законів, як зазначено у відповіді відповідача, за вказаної статтею Конституції України не допускається.

22. Водночас суд дійшов висновку, що позивач, звертаючись до суду 28.07.2016, пропустила шестимісячний строк звернення до суду, з огляду на що застосував ч.1 ст.99, ч.1 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час звернення позивача з позовом): залишив позовні вимоги щодо перерахунку пенсії до 28.01.2016 без розгляду, а вимогу щодо зобов'язання такого перерахунку з 28.01.2016 - задовольнив.

23. З висновком про порушення відповідачем вимог пенсійного законодавства та Конституції України не погодився суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції в цій частині та відмовивши у задоволенні відповідної частини позовних вимог. Водночас погодився з висновком суду про пропущення строку на звернення до суду в частині вимог про перерахунок пенсії до 28.07.2016.

24. Своє рішення він мотивував порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неправильною правовою оцінкою обставин у справі.

25. Зокрема, зазначив, що при винесенні рішення судом першої інстанції не враховано, що відповідач не мав законного права на здійснення позивачу перерахунку пенсії.

26. Як встановлено ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 213-VIII від 02.03.2015, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011- страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Отже, призначення пенсії державним службовцям напряму пов'язано з застосуванням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

27. Згідно зі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

28. Колегія суддів врахувала, що вказані норми закону не були скасовані та не визнані у відповідному порядку неконституційними.

29. На підставі п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 (з наступними змінами та доповненнями) визначений порядок перерахунку пенсій державним службовцям. Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 виключений і порядок перерахунку пенсій державним службовцям в даному випадку повинен визначатися на підставі діючих закону України «Про державну службу», що набрав законної сили з 01.05.2016, та закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

30. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України, у тому числі і Закону України «Про державну службу».

31. Згідно з Перехідними положеннями Закону України «Про державну службу», що набрав законної сили з 01.05.2016, ст. 37 Закону (1993 року) діє щодо призначення та виплати пенсій державним службовцям при призначенні вперше, тоді як ст. 37-1 втратила чинність. Тому з 01.12.2015 перерахунок пенсій повинен здійснюватися відповідно до розд. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що наведено у Перехідних положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-8 від 02.03.2015 .

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

32. Позивач у касаційній скарзі просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

33. Зокрема, вважає, що висновки апеляційного суду здійснені на підставі неправильного аналізу вимог чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення державних службовців та не відповідає судовій практиці, у тому числі Європейського Суду з прав людини.

34. Позивач у касаційній скарзі наголошує на тому, що застосовані судом норми законодавства не регулюють його правовідносин, оскільки стосуються питання призначення пенсії, а не перерахунку. Доводи касаційної скарги аналогічні заявленим у позовній заяві.

35. Письмових заперечень, відзивів від відповідача Суду не надходило.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

36. Відповідно до положень частин 1-3 ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

37. Водночас не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

38. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

39. Перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї Суд дійшов висновку про повноту встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи та належної правової оцінки доводів всіх учасників справи.

40. Щодо права на перерахунок пенсії державним службовцям Верховний Суд неодноразово викладав позицію щодо вирішення спорів у схожих правовідносинах у постановах (від 07.02.2018 - провадження К/9901/3784/18, справа №693/636/16-а; від 20.02.2018 - справа №752/18355/16-а, провадження №К/9901/18392/18; справа №686/17869/16-а, провадження К/9901/18135/18; справа № 644/6597/16-а, провадження К/9901/17847/18 та інші).

41. Зокрема у постанові від 20.02.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (провадження К/9901/18135/18, справа №686/17869/16-а) за заявою про неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 37-1 Закону №3723-ХІІ (у редакції з 01 січня 2015 року) та постанов Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» при вирішенні спорів, пов'язаних із перерахунком пенсій, призначених за статтею 37 Закону №3723-ХІІ, усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, суд акцентував на наступному.

42. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Прийняття зазначеного Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

43. Таким чином законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01 січня 2015 року делегував Уряду.

44. Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 01 січня по 01 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України №865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

45. Так, за правилами пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом №3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

46. Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики (пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України №865).

47. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01 грудня 2015 року, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

48. Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова Кабінету Міністрів України №1013 не містить.

49. Отже, з 01 грудня 2015 року до 01 травня 2016 року чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому, чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону №3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України. Під час реформування системи державного управління 10 грудня 2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, Закон №889-VIII.

50. У зв'язку з набуттям з 01 травня 2016 року чинності зазначеним Законом, положення Закону №3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII). Натомість, у статті 90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

51. Верховний Суд також зауважив, що ні Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, ні стаття 90 Закону №889-VIII, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

52. З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

53. У рішенні від 03 червня 2014 року у справі за заявою Валентини Ніканорівни Великоди проти України №43331/12 Суд, розглянувши скаргу, зокрема, за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

54. У цьому рішенні Суд також вказав на відсутність підстав для висновку про те, що, передавши КМУ право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв на порушення якихось положень Конвенції, та зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою не вважав, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

55. Ураховуючи наведені вище положення джерел права, Верховний Суд дійшов висновку, що з 01 грудня 2015 року, початку застосування постанови Кабінету Міністрів України №1013, якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом №889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону №3723-XII, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

56. Отже, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідає судовій практиці Верховного Суду.

57. Касаційна скарга не містить жодних конкретних доводів в частині порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які би могли стати підставою для скасування його рішення.

58. Зважаючи, що всі аргументи учасників щодо істотних обставин справи були оцінені судами попередніх інстанцій, з огляду на повноту встановлення Харківським апеляційним адміністративного суду всіх фактичних обставин справи та відсутність порушень матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

59. Оскільки ухвалою ВАСУ від 10.03.2017 позивачу відстрочено сплату судового збору до закінчення касаційного провадження, Суд дійшов висновку стягнути з позивача судовий збір у розмірі 661,44 грн.

Керуючись ст.ст. 345, 349, 353, 355, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017 у справі №554/6100/16-а (№876/4080/17) залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер особової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 661,44 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя О.П.Стародуб

Суддя Т.О. Анцупова