Справа № 813/3267/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/3267/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 Володимир-Михайло звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр», в якому просить : визнати протиправним та скасувати наказ уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 р №42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині, що стосується встановлення нікчемності правочинів (транзакцій) від 19.05.2016 р відносно зарахування 90000,00 грн на рахунок №1601 на ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1); визнати бездіяльність уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський» щодо не включення інформації про рахунок №1601, що належить ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) у національній валюті, що належить до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб; зобовязати уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 подати до ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договором №980-034-000211521 «Капітал» від 28.03.2016 р в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що має право на відшкодування за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки на рахунку позивача відкритому у ПАТ "Банк Михайлівський" знаходяться кошти у розмірі 90000 грн. Стверджував, що не включення до Переліку вкладників на виплату коштів за рахунок ОСОБА_2 та визнання операції про повернення коштів на поточний рахунок нікчемною є обмеженням позивача у праві розпоряджатися власними грошовими коштами. Наполягав на тому, що у відповідача відсутні повноваження щодо визнання нікчемними правочинів.

Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

24 вересня 2018 року до суду надійшов відзив Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", у якому зазначено, що жодних спеціальних дій щодо визнання нікчемними будь-яких правочинів не вчиняв та не міг вчинити. Вказував, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи, як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесені до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розписку про непоширення на такі кошти гарантій. Таким чином передумовою включення фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу до Загального реєстру вкладників неплатоспроможного банку, є наявність укладеного договору з небанківською фінансовою установою через банк, що виступив повіреним за відповідним договором. Просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Третя особа ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб подала письмові пояснення на адміністративний позов, в якому зазначила, що ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 28 березня 2016 року між позивачем та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" укладено договір №980-034-000211521 "Капітал".

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_5 передає у власність ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" грошові кошти в сумі 90000 грн. на строк не більше 182 дні з виплатою 31,68 % річних.

19.05.2016 року з рахунку ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" на рахунок качан Володимира-Михайла Теодоровича у ПАТ "Банк Михайлівський" було перераховано 90000 грн. з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-034- від 28.03.2016 року", що підтверджується випискою по особових рахунках з 19.05.2016 по 31.10.2016 р наданої ПАТ "Банк Михайлівський", копія якої міститься в матеріалах справи.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією ОСОБА_2 прийнято рішення №812 "Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора" та рішення від 13 червня 2016 року №991 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".

Відповідно до зазначеного рішення розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року по 22 липня 2016 року включно.

Рішенням Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".

На підставі рішення Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року виконавчою дирекцією ОСОБА_2 прийнято рішення №1213 від 12 липня 2016 року, згідно з яким з 13 липня 2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та призначено уповноваженою особою ОСОБА_2 та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_6 строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 №1702 від 01.09.2016 р змінено уповноважену особу ОСОБА_2, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» делеговано ОСОБА_4 з 05.09.2016 р.

Рішенням виконавчої дирекції №265 від 24.01.2017 р визначено повноваження уповноважених осіб ОСОБА_2 гарантування на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», з 25.01.2017 р повноваження ліквідатора делеговану ОСОБА_4

Рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 №1758 від 21 червня 2018 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» на два роки з 13.07.2018 по 12.07.2020 включно та продовжені повноваження уповноваженої особи ОСОБА_2 з 13.07.2018 по 12.07.2020 р ОСОБА_4.

В свою чергу 01 червня 2016 року Уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Банк Михайлівський" складено Акт №3 про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності.

Відповідно до Витягу з Додатку 2 до Акту №3 від 01 червня 2016 року Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19 травня 2016 року здійснені перерахування коштів з поточного рахунку №5802 ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" включено ОСОБА_1 .

Наказом Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" №42/1 від 01 червня 2016 року "Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними" затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними викладені в Акті №2 Комісії по перевірці правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" по перерахуванню коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у сумі 206980863,90 грн, у відповідності до положень пунктів 7, 9 частини 3-ої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". На виконання вимог частини першої статті 216 Цивільного кодексу України застосовано наслідки нікчемності правочинів з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" по перерахуванню коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у сумі 206980863,90 грн.

Листом від 26 січня 2018 року № 3Г1 (К)/306 позивача повідомлено, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ ""Кредитно-інвестиційний центр" 19.05.2016 у сумі 90000 грн на рахунок № 1601, що належить ОСОБА_3 є нікчемним.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ОСОБА_2), порядок виплати ОСОБА_2 відшкодування за вкладами визначається Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон України № 4452-VI), яким також регулюються відносини між ОСОБА_2, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції ОСОБА_2 щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України №4452-VI в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_2 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_2 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед вкладниками здійснюється ОСОБА_2 з дотриманням вимог щодо найменших витрат ОСОБА_2 та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії ОСОБА_2 не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

За приписами статті 27 Закону України №4452-VI в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, уповноважена особа ОСОБА_2 складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів ОСОБА_2 станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа ОСОБА_2 протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються ОСОБА_2 після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені ОСОБА_2, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція ОСОБА_2 затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою ОСОБА_2 переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2. ОСОБА_2 не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті ОСОБА_2.

ОСОБА_2 також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб визначається Положенням про порядок відшкодування ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14, зареєстрованим 07 вересня 2012 року за №1548/21860, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок), відповідно до пункту 5 розділу II "Діяльність неплатоспроможного банку та уповноваженої особи ОСОБА_2 із визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами" Уповноважена особа ОСОБА_2 протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку формує та надає до ОСОБА_2 станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку такі переліки:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення;

3) переліки: рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа ОСОБА_2 може надавати зміни та доповнення до переліків.

За положеннями пунктів 1-4 розділу ІІІ "Порядок відшкодування ОСОБА_2 коштів за вкладами" вказаного Порядку, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_2 завантажує поданий уповноваженою особою ОСОБА_2 Перелік до програмно-апаратного комплексу ОСОБА_2 та здійснює його перевірку в частині:

1) невключення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку;

2) невключення до Переліку інформації про рахунки:

вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону;

за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону;

3) наявності необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника;

4) коректності реквізитів вкладника та іншої інформації.

ОСОБА_2 складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією ОСОБА_2.

Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді.

Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується директором-розпорядником або заступником директора-розпорядника та засвідчується відбитком печатки ОСОБА_2.

ОСОБА_2 складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією ОСОБА_2 на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих ОСОБА_2.

На підставі рішення виконавчої дирекції ОСОБА_2 ОСОБА_2 розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку.

Оскільки позивач має в ПАТ "Банк Михайлівський" відкритий поточний рахунок, він в силу приписів пункту 4 частини першої статті 2 Закону України №4452-VI має статус вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", відповідно, має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів ОСОБА_2 в межах граничного розміру відшкодування.

Зважаючи на приписи статті 27 Закону України №4452-VI відповідач протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку зобов'язаний сформувати перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього позивача як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", та визначити суми, що підлягають відшкодуванню.

Відповідачем не заперечується, що інформацію стосовно позивача, як особи, що має право на відшкодування суми вкладу, не включено до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, через визнання правочину нікчемним.

На час виникнення спірних правовідносин, як зазначено вище, Уповноважену особу наділено повноваженням, зокрема, зі складання переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, а ОСОБА_2 - відповідний Загальний реєстр.

Відповідно до статті 38 Закону України №4452-VI ОСОБА_2 зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації ОСОБА_2 зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій ОСОБА_2 у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами ОСОБА_2.

ОСОБА_2:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення ОСОБА_2 про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Наказом від 01 червня 2016 року №42/1 Уповноваженою особою затверджено результати проведеної перевірки правочинів (в тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені відповідно у Акті №3 Комісії, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" з перерахування коштів, зокрема, на рахунок позивача у сумі 90000 грн. у відповідності до положень пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також на виконання вимог частини першої статті 216 Цивільного кодексу України вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких транзакцій.

Так, відповідно до пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною першою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Із системного аналізу наведеної норми, та з досліджених матеріалів справи, можна дійти висновку, що в даному випадку Уповноважена особа посилається на недодержання вимоги щодо відповідності правочинів інтересам держави і суспільства, оскільки вести мову про незаконне заволодіння майном держави внаслідок укладення такого правочину передчасно.

Однак, в даному випадку, такий правочин підлягає визнанню недійсним судом. Крім того, обов'язковою умовою має бути встановлення умислу сторін на вчинення правочину з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Оскільки ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб є державним органом, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, то незаконне отримання коштів за рахунок ОСОБА_2 підпадає під дію частини третьої статті 228 ЦК України і такий правочин підлягає визнанню недійсним за рішенням суду.

Суд зазначає, що відповідачем під час судового розгляду не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження висновків щодо визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого в банку розрахункового рахунку ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" на рахунок позивача, зокрема, звернення до суду із позовом про визнання договорів недійсними, наявності злочинного мотиву дій, який в свою чергу, може бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили.

Суд зазначає, що повідомивши позивача про нікчемність правочину, посадовими особами ОСОБА_2 не були застосовані наслідки нікчемності правочину.

Так, відповідно до положень частини першої статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В свою чергу, в даному випадку грошові кошти залишаються на рахунку позивача, що підтверджується банківською випискою.

Тобто, в даному випадку слід застосовувати положення статті 204 ЦК України, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється ОСОБА_2 відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Разом з тим, договір "Капітал" (з виплатою процентів щомісячно) № 980-034-000211521 від 28 березня 2016 року був укладений між позивачем та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах цього договору.

При цьому за умовами вказаного договору передбачена можливість дострокового повернення коштів, і згідно з частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною першою статті 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Отже ПАТ "Банк Михайлівський", виконуючи розрахунковий документ ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ "Банк Михайлівський" не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договором банківського рахунку перед клієнтом, забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно пункту 1.4 Глави 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Відповідно до пунктів 2.16, 2.17 Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, банк має право відмовитися від виконання платіжного доручення, якщо клієнт не надав документи і відомості, що потрібні для з'ясування суті діяльності, фінансового стану, або умисно подав неправдиві відомості про себе; якщо операція, яку проводить клієнт, підлягає фінансовому моніторингу відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму".

ПАТ "Банк Михайлівський" підстав для відмови у проведенні розрахункових операцій не було встановлено, а відтак здійснено перерахунок коштів у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Доводи відповідача про нікчемність правочину у зв'язку із тим, що кошти на ім'я позивача надійшли внаслідок виконання умов договору, що суперечить вимогам законодавства, є безпідставними, оскільки зазначене не свідчить про нікчемність укладеного правочину, а факт знаходження на рахунках позивача грошових коштів у відповідному розмірі відповідачем не заперечується.

В контексті наведеного, суд зазначає, що за відсутності підстав нікчемності правочинів уповноважені особи ОСОБА_2 зобов'язані включити дані про рахунки позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, однак вказаних дій не вчинили, чим допустили протиправну бездіяльність.

Що ж стосується скасування наказу відповідача від 01.09.2016 №42/2 "Про затвердження висновків комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними в частині затвердження результатів проведення перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" з перерахування коштів позивачем в ПАТ "Банк Михайлівський" суд зазначає.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VІ ОСОБА_2 або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Однак, при виявленні нікчемних правочинів ОСОБА_2, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою ОСОБА_2. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою ОСОБА_2 особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Тому наказ уповноваженої особи ОСОБА_2 жодним чином не впливає на нікчемність правочину, а тому дана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Вказана правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №826/1476/15 і підлягає застосуванню відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 16 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа ОСОБА_2 - працівник ОСОБА_2, який від імені ОСОБА_2 та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих ОСОБА_2, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Для цілей цього Закону працівниками ОСОБА_2 вважаються особи, які займають посади, передбачені штатним розписом.

Тобто, як вбачається з викладених норм, уповноважена особа ОСОБА_2 є посадовою особою ОСОБА_2.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд звертає увагу на наступне.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 р про відкриття провадження у справі позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

Враховуючи те, що судове рішення ухвалене на користь позивача, яким не сплачувався судовий збір на підставі ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат.

Керуючись ст. 77, 122, 123, 242, 243, 251, 255, 262 КАС України,-

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення інформації про рахунок №1601, який належить ОСОБА_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» подати до ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договором №980-034-000211521 "Капітал" від 28.02.2016 р в Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гулкевич І.З.