Справа № 804/8007/16
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2018 року Справа № 804/8007/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії Василівни
за участі секретаря судового засіданняТрошиної А.С.
представника позивача представника відповідача Александрової І.І. Бартош-Стрєльникової Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА" про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-
17 листопада 2016 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» про стягнення адміністративно-господарських санкцій.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачем в порушення вимог, визначених ст. ст. 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не сплачено в строк до 15.04.2016 року адміністративно-господарські санкції у сумі 744 240,00 грн. за 7 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайняті інвалідами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року відкрито провадження у справі (суддя - Турлакова Н.В.).
Постановою суду від 17 травня 2017 року адміністративний позов у справі № 804/8007/16 задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» на користь держави в особі Дніпропетровського відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у сумі 531 600,00 грн. (п'ятсот тридцять одна тисяча шістсот гривен).
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року залишено без змін
Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2018 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» задоволено, скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
07 червня 2018 року справа № 804/8007/16 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та за результатами розподілу справи автоматизованою системою документообігу, передана на розгляд судді Боженко Н.В.
Ухвалою суду від 12 червня 2018 року справу № 804/8007/16 прийнято до провадження та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження.
13 серпня 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому було зазначено, що Фондом соціального захисту інвалідів не надано жодних доказів щодо наявності у діях відповідача вини у не створенні робочих місць для працевлаштування інвалідів або доказів відмови відповідачем інвалідам у працевлаштуванні у 2015 році. Не надано і доказів неподання відповідачем звітів до центру зайнятості. Навпаки, із наданих звітів форми 3-ПН та документів вбачається, що на підприємстві відповідача були працевлаштовані 16 інвалідів робочої групи, відповідачем створені робочі місця, у кількості, яка визначена законодавством та протягом 2015 року подавалися відповідні звіти до центру зайнятості в яких заявлялася потреба у працевлаштуванні інвалідів, однак центром зайнятості інваліди для працевлаштування не направлялися до ТОВ «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА».
13 серпня 2018 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги, оскільки відповідачем не були працевлаштовані 7 осіб з інвалідністю протягом 2015 року.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував, посилаючись на письмовий відзив, що міститься в матеріалах справи, у зв'язку з чим просив відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідачем створені робочі місяця для осіб з інвалідністю та подавались відомості щодо потреби підприємства у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, а отже вина підприємства щодо не працевлаштування відсутня.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» покладено обов'язок щорічно подавати до відділення Фонду соціального захисту інвалідів відомості про зайнятість і працевлаштування інвалідів.
21 жовтня 2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» подано звіт № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік, в якому зазначено про створення 23 робочих місця для інвалідів та працевлаштовані 16 осіб з інвалідністю, що підтверджується самим позивачем.
За звітом відповідача форми № 10-ПІ у 2015 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 575 осіб; штатних працівників, яким встановлена інвалідність, на підприємстві становила 16 осіб; кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 23 особи.
У рядку 6 звіту форми № 10-ПІ відповідачем визначено суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих для працевлаштування інвалідів у сумі 744 240,00 грн.
Згідно з розрахунком суми позову, наданим позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» не сплачено адміністративно-господарські санкції у сумі 744 240,00 грн. за не працевлаштування 7 осіб з інвалідністю за 2015 рік.
Станом на день звернення до суду відповідачем не сплачено вищезазначену суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів.
Судом досліджено надані відповідачем до матеріалів справи звіти Форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу» за січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015 року, квітень 2015 року, червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року, листопад 2015 року, грудень 2015 року, які надавались відповідачем до Центру зайнятості в яких заявлялось про потребу на робочу силу (вакансії) в кількості дві особи: прибиральник території, підсобний робітник, а також копія листа з проханням розмістити оголошення в ефірі від 10.02.2015 року № 193 на ім'я директора ТОВ «Союз» про потребу в працевлаштування осіб з інвалідністю.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91 № 875-ХІІ.
Статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" № 875-XII від 21.03.1991 року (далі Закон - № 875-XII) встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Згідно зі ст. 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.
Частиною 3 ст. 20 вищевказаного Закону № 875-XII визначено, що сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).
Згідно ст. 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Так, відповідно до статті 18-1 Закону № 875-ХІІ інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний.
Рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для інвалідів, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VІ "Про зайнятість населення" (набрав чинності з 01 січня 2013 року) роботодавці зобов'язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 року затверджена форма статистичної звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії), яка подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної служби зайнятості".

Наведене свідчить про те, що обов'язок товариства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", а підприємство зобов'язане подавати до державної служби зайнятості інформацію необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю.

Судом встановлено, що згідно звіту форми 10-ПІ у Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА», середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 575 осіб; штатних працівників, яким встановлена інвалідність - 16 осіб; кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 23 особи.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 316 форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Отже, роботодавець, створивши робоче місце для інваліда та за відсутності на цьому робочому місці працевлаштованої особи, повинен подати до центру зайнятості відповідну інформацію.

Згідно із наказом відповідача від 12.01.2015 року №7/1 "Про створення додаткових робочих місць для працевлаштування інвалідів", створено 7 додаткових робочих місць на підприємстві на виконання вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".

Судом встановлено, що на адресу центру зайнятості відповідачем щомісячно направлялись звіти за формою 3-ПН про наявність вакансій, призначених для працевлаштування інвалідів у 2015 році, що підтверджується матеріалами справи.

Тобто, у відповідності до норм чинного законодавства відповідач створив робочі місця для інвалідів та надавав інформацію до місцевого центру зайнятості.

Щодо зазначення відповідачем у звітах за формою 3-ПН двох вакантних робочих місць замість необхідних 7 вакантних робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, суд вважає за необхідне вказати, що адміністративно-господарські санкції нараховувались самим же підприємством за кількістю 7 осіб, що в свою чергу, на переконання суду, свідчить про допущення помилки у звіті. При цьому, така помилка, на думку суду, не спричинила негативних наслідків щодо працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості, яка визначена законодавством, оскільки працевлаштування станом на грудень 2015 року за двома заявленими вакансіями так і не відбулось за допомогою центру зайнятості, а також не встановлено безпідставної відмови у працевлаштування осіб з інвалідністю, у зв'язку із зайнятістю робочих місць для осіб з інвалідністю на підприємстві.

Також, суд зазначає, що обов`язок підприємства по створенню робочих місць інвалідів не супроводжується обов`язком щодо їх працевлаштування.

Роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення порушення, а сам факт не працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян, не може слугувати підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій, підставою для застосування яких є наявність вини юридичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач виконав обов'язок по здійсненню заходів зі створення робочих місць для інвалідів, покладений на нього законодавством, повною мірою. Зокрема, відповідач створив робочі місця для інвалідів та інформував центр зайнятості про наявність вакансій на підприємстві для інвалідів.

Згідно ч. 1 ст. 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Судом встановлено, що відповідачем були виконані вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" щодо вжиття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2015 році.

Доказів, які б свідчили про те, що товариство відмовило у прийнятті на роботу особам з інвалідністю протягом 2015 року, які безпосередньо зверталися до підприємства відповідача або які були направлені переліченими у ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" органами до суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНИ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» про стягнення адміністративно-господарських санкцій - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 жовтня 2018 року.

Суддя Н.В. Боженко