Справа № 813/2704/18
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/2704/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Коморний О.І.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Шиба А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Львівській області.

Обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій міститься вимоги:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № від 21.12.2017 року в частині штрафних санкцій в сумі - 4413,91 грн. нарахованих за не сплату податку.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2017 року з вимогою про сплату податку військового збору в сумі 5296,68 грн. та нарахованих за не сплату штрафних санкцій в сумі 1324,17 грн.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.12.2017 року з вимогою про сплату штрафних санкцій в сумі 170 грн. за не своєчасне подання податкової декларації.

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДФС у Львівській області №66586-17 від 06.06.2018 року в частині штрафних санкцій в сумі - 4583,91 грн. та пені в сумі - 1501,94 грн., нарахованих за не сплату податку, а також штрафних санкцій в сумі - 1324,17 грн., та пені в сумі - 450,58 грн. нарахованих за не сплату військового збору.

- зобов'язати органи ДФС у Львівській області припинити подальше нарахування штрафних санкцій та пені за не сплату податку з доходу та військового збору за вказаними податковим повідомлення-рішеннями № від 21.12.2017 року, № від 21.12.2017 року, № від 21.12.2017 року, та за податковою вимогою № 66586-17 від 06.06.2018 року.

- зобов'язати ГУ ДФС у Львівській області надати детальний та розгорнутий розрахунок податкового боргу та нарахованих штрафних санкцій й пені за борговими податковими зобов'язаннями.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є опікуном недієздатного інваліда 1-ї групи ОСОБА_3 З громадянкою ОСОБА_4 укладено договір дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, з метою забезпечення ОСОБА_3 житлом. На підставі даного договору дарування позивач, будучи опікуном недієздатного ОСОБА_3 та діючи в його інтересах, шляхом дарування набув право власності на частку 1/2 квартири, тобто дохід у вигляді нерухомого майна, що у відповідності до вимог Податкового кодексу України підлягає оподаткуванню. Відповідачем за результатами позапланової перевірки фізичної особи-платника податків з питань своєчасності подання декларацій про майновий стан та доходи, винесено податкові повідомлення-рішення про сплату податку та штрафних санкцій. Вважає винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення неправомірними, оскільки органами Державної податкової інспекції не враховано факт дій позивача в інтересах інваліда 1 групи та не взято до уваги важкий фінансовий стан ОСОБА_1, що унеможливлює сплату даного податку та штрафних санкцій.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за спрощеного позовного провадження.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив повністю з тих підстав, що за результатами документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків встановлено, що позивач порушив вимоги пп. 49.18.4, п.49.18 ст.49, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України. Таким чином, відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення: від 21.12.2017 року № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу - 28069,53 грн., штрафної санкції - 4413,91грн., від 21.12.2017 року № про збільшення суми грошового зобов'язання по військовому збору на суму основного платежу - 5296,68 грн., штрафної санкції - 1324,17 грн. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав наведених у відзиві, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав вступне слово представника позивача та представників відповідача, повно, всебічно та об'єктивно оцінив подані сторонами докази та

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, опікун недієздатного інваліда 1-ї групи ОСОБА_3, згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області від 29 липня 2015 року по справі №451/1820/14-п.(а.с.34-36).

03.02.2016 року між громадянкою ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_1. (а.с.81-84).

Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1, щодо своєчасності подання декларації про майновий стан та доходи, правильності нарахування, обчислення та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Львівській області складено акт від 12.12.2017 року №2247/13-01-13-16/НОМЕР_4 про порушення пп. 49.18.4, п.49.18 ст.49, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України.(а.с.8-16).

На підставі акту винесено оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2017 року з вимогою про сплату податку на доходи фізичних осіб в сумі 17655,62 грн, та нарахованих за не сплату податку штрафних санкцій в сумі 4413,91 грн.(а.с.21)

- податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2017 року з вимогою про сплату податку військового збору в сумі 5296,68 грн. та нарахованих за не сплату штрафних санкцій в сумі 1324,17 грн.(а.с.22)

- податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2017 року з вимогою про сплату штрафних санкцій в сумі 170 грн. за не своєчасне подання мною податкової декларації.(а.с.25)

Позивач, не погоджується із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки вважає, що діяв в інтересах недієздатного інваліда 1-ї групи ОСОБА_3

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до підпункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пунктом 75.1.2 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пункту 78.1.4 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі наказу від 01.11.2017 року № 5139 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1. (а.с. 79).

З матеріалів справи судом встановлено, що актом перевірки на підставі відомостей з Державного реєстру фізичних осіб ДФС про суми виплачених доходів та утриманих з них податків (форма - 1ДФ) та листа приватного нотаріуса Львівського міського округу Петельки І.В. від 12.10.2017 №733/01-16 встановлено, що ОСОБА_1 у 2016 році отримав дохід - 353112,33 грн. у формі дарування 1/2 частки квартири від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення, згідно свідоцтва про право на спадщину (договору дарування) від №14003.02.2016 року.

Згідно з пунктом 174.6 статті 174 ПК України, об'єкти дарування, зазначені в пункті 174.1 цієї статті, подаровані платнику податку іншою фізичною особою, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV ПК України, згідно із пунктом 164.1 статті 164 якого загальний оподатковуваний дохід платника податку - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.?

Відповідно до підпункту 164.2.10 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, у тому числі, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Таким чином, оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав здійснюється за правилами, встановленими статтею 174 ПК України.

Підпунктом 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 розділу IV ПК України передбачено, що об'єкти спадщини, що успадковуються членами сім'ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення, оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до підпункту 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 ПК України, членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Членами сім'ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділом IV ПК України вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки. Підпунктом 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 ПК України передбачено, що вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не зазначені у підпунктах 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 Кодексу.

Так, вартість будь-якого об'єкта спадщини (подарунка), що успадковується спадкоємцями (обдарованими), які не є членами сім'ї спадкодавця (дарувальника) першого ступеня споріднення, оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 ПК України, тобто 5 відсотків (пп. 174.2.2 п. 174.2 ст. 174 Кодексу).

Вартість будь-якого подарунка, що приймається обдарованими, які не є членами сім'ї дарувальника першого ступеня споріднення, оподатковується податком на доходи фізичних осіб за ставкою 5 відсотків.

Об'єкти дарування, зазначені в пункті 174.1 статті 174 ПК України подаровані платнику податку іншою фізичною особою, оподатковуються згідно з правилами, встановленими розділом 4 ПК України для оподаткування спадщини (п. 174.6 ст.174 Кодексу).

Згідно з пунктом 174.8 статті 174 ПК України у разі спадкування будь-яких об'єктів спадщини, які оподатковуються за нульовою ставкою, оціночна вартість таких об'єктів з метою оподаткування не визначається.

Якщо об'єкти, подаровані платнику податку, оподатковуються за нульовою ставкою, оціночна вартість таких об'єктів з метою оподаткування не визначається. У інших випадках отримання доходів у вигляді об'єктів спадщини/дарунків об'єктом оподаткування є оціночна вартість таких об'єктів спадщини/дарунків, визначена згідно із законом.

Таким чином, платник податку, котрий отримує дохід від особи, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів (пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Кодексу).

Крім того, пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

У відповідності до підпунктів 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України.

Підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу до яких, зокрема, відноситься загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.?

Відповідно до пункту «в» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що постановою Апеляційного суду Львівської області від 11.05.2018 року у справі № 451/1327/17, ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 04.12.2017 року про залишення без рогляду заяви ОСОБА_3 (недієздатного, в інтересах якого діє опікун - ОСОБА_1) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, щодо договору дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 укладений 03.02.2016 між опікуном недієздатного інваліда 1 групи ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як такий, що укладений в інтересах ОСОБА_3, - залишено без змін.

У відповідності до пункту 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом апеляційної інстанції у справі 451/1327/17 встановлено, що договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №140. У вказаному договорі жодним чином не зазначено, що він укладається в інтересах недієздатного ОСОБА_3.

Оскільки, фізична особа - платник податків ОСОБА_1, податкову декларацію про майновий стан і доходи до Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за 2016 рік не подав, доходів за 2016 рік не декларував, податок на доходи фізичних осіб від отриманого доходу у вигляді отриманого у дарунок майна не сплатив, по відношенню до дарувальника не є спадкоємцем першого ступеня спорідненості, даний правочин здійснений опікуном не в інтересах недієздатної особи ОСОБА_3, тому порушив вимоги пп. 49.18.4, п.49.18 ст.49, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України.

Таким чином, оскільки обдарований ОСОБА_1 отримав дохід - 353112,33 грн. у формі дарування, частки квартири оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 ПК України, тобто 5 відсотків (пп. 174.2.2 п.174.2 ст. 174 Кодексу).

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані повністю. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати згідно ст. 139 КАС України позивачеві відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 250, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст складений 08.10.2018 р.

Суддя Коморний О.І.