Справа № 815/2960/18
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2960/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Куща М.О.,

представників позивача: Цибенко Д.Д., Цубенка Є.Л.,

представника відповідача: Юдкіна С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака" до Одеської митниці ДФС про визнання незаконними та скасування рішення від 10.02.2018 року № КТ-UA -2018 про визначення коду товару та картки відмови № UA 500060/2018/08237, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака" до Одеської митниці ДФС, у якій позивач просить:

Визнати незаконним та скасувати Рішення Одеської митниці ДФС від 10.02.2018 року № КТ-UA -2018 про визначення коду товару;

Визнати незаконним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500060/2018/08237.

Ухвалою від 22.06.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

12.07.2018 року за вх. №20090/18 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

У судовому засіданні 16.07.2018 року представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення із відзивом на позовну заяву та надання відповіді на відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 16.07.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, розгляд справи було відкладено.

16.07.2018 року за вх. №20315/18 від представника позивача надійшло клопотання про ознайомлення із матеріалами справи.

19.07.2018 року за вх. №20870/18 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву з додатками.

23.07.2018 року за вх. №ЕП/4098/18 від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.

24.07.2018 року за вх. №21351/18 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.07.2018 року судом було поставлено на обговорення питання щодо необхідності розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Представники сторін проти розгляду справи в порядку загального позовного провадження не заперечували.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 року розгляд справи продовжено в порядку загального позовного провадження.

31.07.2018 року за вх..№21993/18 від представника позивача надійшла заява, в якій він просить надану під час розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідь на відзив врахувати під час розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

06.08.2018 року підготовче судове засідання було перенесено у зв'язку із перебуванням головуючого у справі у щорічній основній відпустці.

07.08.2018 року за вх. №22901/18 від представника відповідача надійшло клопотання, у якому він просить вважати відзив на позовну заяву від 06.07.2018 року та заперечення на відповідь на відзив від 23.07.2018 року, які були подані під час розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

18.09.2018 року за вх..№ 27250/18 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи - Постанову Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі №815/1465/17 з позовом заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення.

У судовому засіданні 18.09.2018 року представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення із залученими 18.09.2018 року до матеріалів справи доказами. Ухвалою суду від 18.09.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, розгляд справи було відкладено.

Розгляд справи призначено на 25.09.2018 року.

В обґрунтування позовної заяви та у відповіді на відзив зазначено, що позивачем ТОВ «УІТАКА» під час здійснення господарської діяльності на виконання умов зовнішньоекономічного контракту №В-15 від 10.10.2016 року було імпортовано товар. Під час переміщення товару через митний кордон України позивачем до Одеської митниці ДФС була подана митна декларація з детальним описом імпортованого товару та визначеним декларантом кодом товару. Відповідачем було відмовлено у прийнятті наданої позивачем митної декларації, проведено експертизу та на основі отриманого висновку прийнято рішення про визначення коду товару за митною декларацією, у якій код товару відрізнявся від вказаного позивачем. Так, Одеською митницею ДФС прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2018/08237. Позивач з даним рішенням не згоден, вважає його протиправним та таким, що порушує норми чинного законодавства. Так, на думку позивача, Одеською митницею ДФС порушуються норми чинних міжнародних договорів щодо порядку визначення коду товару, а також приписи чинного законодавства України щодо порядку виконання судових рішень та використання висновків експертів при визначенні коду товару. Позивач вказує, що в порушення статей 9, 19 Конституції України, статей 1, 356, 357 Митного кодексу України, статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем неправомірно та безпідставно винесено оскаржуване рішення, тому просить суд визнати протиправним та скасувати таке рішення та відповідну картку відмови.

12.07.2018 року за вх. №20090/18 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та 23.07.2018 року за вх. №ЕП/4098/18 від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив. Згідно зазначених документів, відповідач позов не визнає та вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Обгрунтовуючи свою правову позицію, відповідач наголошує, що при прийнятті оскаржуваного рішення Одеська митниця ДФС діяла у відповідності до чинного законодавства, а саме у відповідності до ст. 1, 67, 68, 69, 266 Митного кодексу України, Закону України «Про Митний тариф України» тощо. Згідно зазначених норм, як вказує відповідач, Одеською митницею ДФС було вжито всіх законних заходів на здійснення контролю правильності класифікації товарів, які передбачені чинним законодавством України, тому порушення в діях митного органу відсутні, а рішення та картка відмови є правомірними та законними.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши усні пояснення учасників процесу, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1. ч.1).

За таких обстанин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака" до Одеської митниці ДФС Одеському окружному адміністративному суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем ТОВ «УІТАКА» на виконання своєї господарської діяльності 10.10.2016 року було укладено Контракт № В-15 між ним та постачальником Beijing Tianma Sling Co., Ltd (а.с. 14-17). Згідно п.1.1 даного договору предметом купівлі є стрічка текстильна власного виробництва згідно специфікації та/або інвойсу.

Згідно п.2 зазначеного контракту особливості оплати та переходу права власності на предмет договору визначаються на умовах CIF правил INCOTERMS 2010.

24.01.2018 року для належного оформлення імпортованого товару позивачем подано митну декларацію UA500060/2018/001807 (а.с. 26-27, 106-107). У графі 31 даної декларації «Вантажні місця та опис товарів» та Доповнення 1 до декларації визначено: Стрічка текстильна з поліестеру, сплетена, не просочена, лінійна щільність понад 50000 децитексів (5г/м), що використовуються при виготовленні стропового та келажного обладнання:

1.Стрічка текстильна завширшки:

- 60 мм - 60000м (вага нетто 7301 кг),

- 90 мм - 26000м (вага нетто 5275 кг),

- 120 мм - 3000м (вага нетто 759 кг),

- 150 мм - 3000м (вага нетто 1220 кг).

Стрічка текстильна для храпового механізма, завширшки:

- 25 мм - 5000м (вага нетто 145 кг) - 0,9 th,

- 50 мм - 4000м (вага нетто 300 кг) - 3 th,

- 50 мм - 12000м (вага нетто 1380 кг) - 5 th.

Торговельна марка - немає данних.

Виробник - Beijing Tianma Sling Co., Ltd

Країна виробництва - CN.

Див. «електронний інвойс»

2.Місць 418 SW/418

3.1/TCK01083994/211/1

У графі 33 «Код товару» позивачем визначено код товару .

За результатом розгляду наданої позивачем декларації відповідачем прийнято рішення щодо відмови у прийнятті митної декларації UA500060/2018/001807, наданої позивачем. Проте, як зазначалось позивачем та не заперечувалось відповідачем, Одеською митницею ДФС було складено тимчасову митну декларацію для остаточного з'ясування коду товару за УКТЗЕД шляхом проведення дослідження та отримання додаткової інформації.

09.02.2018 року Одеським управлінням з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України було направлено лист на запит Одеської митниці ДФС від 24.01.2018 року №1807 про проведення дослідження товару «Стрічка текстильна…» (а.с. 127). Разом з цим листом на адресу відповідача було направлено Висновок №110 від 09.02.2018 року (а.с. 128-133).

За результатами проведеного дослідження Експертом Саакяном А.Д. встановлено невідповідність опису товару у графі 31 МД ІМ 40 ТН від 24.01.2018 № UA500060/2018/001807.

Відтак, 10.02.2018 року Одеською митницею ДФС за №КТ-UA-2018 було винесено Рішення про визначення коду товару, згідно якого код товару було замінено на (а.с. 111).

23.03.2018 року уповноваженою особою позивача було подано додаткову декларацію до тимчасової декларації UA500060/2018/008611 (а.с. 28-29).

24.03.2018 року відповідачем Одеською митницею ДФС було прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2018/08237 (а.с. 108-109).

Правовідносини, що виникли під час винесення оскаржуваного рішення, регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, Законом України «Про Митний тариф України» тощо.

Так, згідно ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади та особливості класифікації товару, визначення коду товару та декларування товару при перетині митного кордону України є Митний кодекс України (далі - МК України), а також Закон України «Про Митний тариф України».

Так, згідно п. 1, 4 ст..67 МК України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Пунктом 1-5 ст. 69 МК України визначено, що Товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Пунктом 7 ст.69 МК України за декларантом зберігається право оскарження рішення митного органу щодо визначення коду товару у судовому порядку.

Перелік товарів із їх детальним описом для правильного визначення коду товару визначається в Законі України «Про Митний тариф України» та додатках до цього Закону.

Представник позивача в своєму позові зазначив, що визначення коду товару декларантом здійснювалось на основі ключових технічних характеристик товару згідно УКТЗЕД. На підтвердження підстав визначення коду представником позивача до позову надано митну декларацію країни походження товару №00887842 від 28.11.2017 року (а.с. 21-23), згідно якого на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів визначено код товару - 56075000.90. Крім того, як зазначає представник позивача, поставка даного виду товару із тим самим контрагентом відбувається не в перше, проте за аналогічних обставин Одеською митницею ДФС приймались митні декларації із визначеним декларантом кодом товару . На підтвердження цього позивачем до позову надано копії інших митних декларацій, поданих позивачем на виконання умов того ж Контракту В-15 від 10.10.2016 року, які були прийняті митним органом - UA500060/2018/020647 від 07.07.2018 року (а.с. 178-180), UA500060/2018/013858 від 09.05.2018 року (а.с.181-183), UA500060/2018/007662 від 15.03.2018 року (а.с. 184-187).

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов та під час надання усних пояснень вказав, що митним органом під час здійснення митних формальностей стосовно кожного окремого випадку декларування товарів застосовується система ризиків, на основі якої уповноважена особа митного органу приймає рішення про прийняття чи відмову у прийнятті митної декларації, а контроль за правильністю визначення коду товару, наданого до митного оформлення, є повноваженням саме контролюючого органу, визначеним ст.. 69 МК України.

Однак, у судовому засіданні та письмових поясненнях будь-яких доводів з приводу підстав неприйняття до відома факту наявності декларування аналогічного товару із товарним кодом , який контролюючим органом було прийнято, відповідачем надано не було. Суд, аналізуючи встановлений факт, грунтуючись на критеріях, визначених п.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про неповноту такого рішення контролюючого органу, оскільки не всі суттєві для прийняття рішення обставини були визначені. Більш того, навіть якщо контролюючий орган встановив даний факт, жодних пояснень щодо підстав неприйняття його до уваги до суду не надано.

У матеріалах справи міститься висновок №110 від 09.02.2018 року Одеського управління з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України (а.с. 30-35).

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов та під час надання усних пояснень у судовому засіданні наголошував, що саме цей висновок мав ключову доказову базу при прийнятті Одеською митницею ДФС оскаржуваних рішень.

Дослідивши зміст даного висновку, проаналізувавши порядок та особливості його проведення, суд наголошує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Митних тариф України» Цим Законом встановлюється Митний тариф України (групи 01-72; групи 73-97).

Митний тариф України є невід'ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Відповідно до основних правил інтерпретації УКТЗЕД Митного тарифу України класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

(a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Згідно із Наказом ДФС України від 09.06.2015 №401 «Про затвердження Пояснень до УКТ ЗЕД» До товарної позиції 5806 включаються такі вузькі тканини:

1) Тканини з основи та утоку в стрічках завширшки не більше 30 см, які мають пруги (плоскі чи трубчасті) по обидва боки. Ці вироби виготовляються на спеціальних стрічкових ткацьких верстатах, причому часто кілька стрічок виготовляються одночасно; у деяких випадках стрічки можуть бути одержані з хвилястими пругами на одній чи обох сторонах.

2) Стрічки завширшки не більше 30 см, нарізані (чи розрізані) з ширших кусків тканини з основи та утоку (нарізані (чи розрізані) поздовжньо чи поперек) і які мають несправжні пруги по обох краях або звичайний тканий пруг з одного краю і несправжній пруг з іншого краю. Несправжні пруги роблять, щоб застерегти нарізану (чи розрізану) тканину від осипання, і вони можуть, наприклад, складатися з ряду перевивальних ниток, прокладених у ширшій тканині перед нарізкою (чи розрізкою), простою підшивкою, або несправжні пруги можуть бути також одержані склеюванням країв стрічок чи оплавленням країв стрічок, якщо вони з синтетичних або штучних волокон. Пруги також можуть бути створені обробленням тканини перш, ніж її нарізають на стрічки, способом, який захищає пруги цих стрічок від осипання. У цьому випадку очевидна відсутність розходження між вузькою тканиною і тканиною з несправжніми пругами. Стрічки, нарізані (чи розрізані) із тканин, але без справжнього чи несправжнього пруга по кожній стороні, не включаються до цієї товарної позиції і вважаються звичайними тканинами (щодо з'єднання по діагоналі - див. нижче, пункт 4).

3) Безшовні трубчасті тканини з основи та утоку, ширина яких у складеному (плоскому) вигляді не перевищує 30 см. Тканини, які складаються зі стрічок із краями, з'єднаними для утворення трубки (зшиванням, склеюванням або інакше), до цієї товарної позиції не включаються.

4) З'єднані по діагоналі вироби зі стрічок із загнутими краями, ширина яких у розгорнутому вигляді не перевищує 30 см, нарізані поперек основи та утоку тканини. Ці вироби ріжуться із широких тканин і не мають справжнього чи несправжнього пруга.

До перерахованих вище виробів включені стрічки і тасьма, а також деякі галуни з властивостями тканих стрічок.

Як правило, стрічки з шовкових, вовняних, бавовняних чи синтетичних або штучних волокон з вмістом або без вмісту еластомірної нитки чи гумової нитки, використовуються для нижньої білизни, жіночого одягу, в процесі виготовлення капелюхів і комірців, як орденські стрічки, декоративні палітурні матеріали, в обробленні меблів і т.д.

До цієї товарної позиції включаються також вузькі тканини з металевих ниток за умови, що такі тканини безсумнівно використовуються для одягу, оздоблювальних або аналогічних цілей (див. Примітку 7 до цієї групи).

Галуни, розглянуті в цій товарній позиції, є вузькими стрічками; тасьма - товста, міцна, вузька тканина переважно з бавовняних, лляних, конопляних чи джутових волокон, тасьма і галуни використовуються в шорній справі, для упряжі, для виготовлення пасків, поясів, сидінь стільців і т.д.

До цієї товарної позиції також включаються паски для сліпих з двох стрічок, з'єднаних через рівні інтервали вузькими смугами, причому весь виріб одержують протягом однієї неперервної операції ткацтва.

До товарної позиції 5607 включаються шпагат, мотузки, канати і троси, сплетені чи несплетені, в обплетенні або не в обплетенні, просочені або непросочені, з покриттям або без покриття, в оболонці або без оболонки, з гуми чи пластмаси:

5607 50 - з інших синтетичних волокон:

-- з нейлону або інших поліамідів чи поліефірів:

--- з лінійною щільністю понад 50 000 децитексів (5 г/м):

5607 50 11 00 --- плетені або в обплетенні.

Шпагати, мотузки, канати та троси використовуються як пакувальний шпагат, для обв'язування пакетів, буксирування, навантажувальних робіт і т.д. їхній поперечний переріз звичайно круглий, але іноді (наприклад, деякі троси для приводів) мають квадратний, трапецієподібний чи трикутний переріз. Вони, як правило, не відбілюються, але можуть бути забарвлені, просочені, щоб зробити їх стійкими до гниття, сформовані із забарвленим пасом або просочені, з покриттям чи в оболонці з гуми чи пластмас.

Досліджуючи вищезазначені норми суд акцентує увагу, що при визначенні товарного коду у групі « 5607» лінійна щільність є визначальним критерієм для визначення товарної підпозіції.

Як вбачається з вказаного вище висновку Одеського управління з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України, а саме в п.12 зазначено, що в Одеському відділі відсутнє необхідне обладнання для визначення лінійної щільності проб (а.с. 34).

Отже, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що, не визначивши всіх необхідних характеристик згідно УКТЗЕД завезеного ТОВ «УІТАКА» товару, Одеське управління з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України здійснило самостійно визначення характеристик імпортованого товару, не володіючи точними даними про нього, оскільки лінійна щільність товару в товарній позиції 5607 (5607 50 11 00) є однією з визначальних, а її дослідження взагалі не проводилось.

Крім того, суд акцентує увагу, що при проведенні експертного дослідження експертною установою не в повному обсязі досліджено всі надані декларантом письмові докази. Так, у Висновку №110 від 09.02.2018 року експерт у п.п.3 п.11 зазначає, що «до Одеського управління не надано експортну декларацію країни відправлення» (а.с. 32). Дійсно, при дослідженні письмових доказів судом встановлено, що у п.7 Висновку «Супровідні документи (копії)» серед переліку наданих експертів документів відсутня експортна декларація країни походження (а.с. 30). Проте, під час подання позивачем митної декларації UA500060/2018/001807 24.01.2018 року у графі 44 «Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи» така декларація була надана (а.с. 27). Згідно наявного в матеріалах справи супровідного листа Одеського управління з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України від 09.02.2018 року вбачається, що запит на проведення дослідження здійснював саме відповідач - Одеська митниця ДФС (а.с. 127). Проте, до експертної установи не було надано всього пакету документів.

Такі дії свідчать про порушення митним органом норм чинного законодавства шляхом неналежного виконання покладених на орган завдань та незабезпечення повного та всебічного з'ясування обставин під час митного оформлення, що, на думку суду, є неприпустимим.

Під час проведення митного оформлення наданого товару після надання експертного висновку №110 від 09.02.2018 року уповноваженою особою декларанта було подано додаткову до тимчасової декларації UA500060/2018/008611 (а.с. 28-29)

Згідно ч.1 ст. 261 МК України у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Таким чином, на виконання вимог чинного законодавства України, з метою забезпечення повного та всебічного дослідження всіх обставин для правильного встановлення коду товару, позивачем було надано пакет документів, визначений у графі 44 зазначеної декларації (а.с.28-29).

Під час надання усних пояснень представник відповідача наголосив на тому, що надані документи не є обов'язковими для митного органу при винесенні ним рішення щодо встановлення коду товару.

Суд, аналізуючи цей факт, зазначає, що згідно ч.8 ст.69 МК України висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Суд погоджується із твердженням представника відповідача щодо необов'язковості наданих документів для митного органу під час винесення рішення щодо визначення коду товару. Законодавством чітко визначено, що висновки інших установ та організацій не несуть доказового характеру для контролюючого органу.

Проте, суд акцентує увагу, що серед наданих документів також міститься Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 року у справі №815/1465/17 (а.с. 79-85). Зі змісту наданого представником позивача до контролюючого органу рішення вбачається, що 10.10.2016 року між Beijing Tianma Sling Co., Ltd (Постачальник) та ТОВ "УІТАКА" (Покупець) укладено контракт №В-15. Відповідно до предмету даного контракту, Покупець купує, а Постачальник доставляє Покупцеві стрічку текстильну власного виробництва згідно специфікації і / або інвойсу, в подальшому іменується "товар", найменування, кількість, ціни і загальна вартість якого вказані в специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього контракту.

06.02.2017 року до Одеської митниці ДФС уповноваженою особою декларанта (ПП "Трейд Бізнес Сервіс") подано митну декларацію №500060006/2017/001940.

В графі 33 "Код товару" визначений код товару - , який передбачає застосування ввізного мита за пільговою ставкою - 2% від митної вартості товару.

На підставі МД №500060006/2017/001940 від 06.02.2017 року, митним органом було відмовлено ТОВ «УІТАКА» у митному оформленні товарів у зв'язку з чим була оформлена тимчасова митна декларація на товари, точні відомості про код яких згідно з УКТЗЕД, можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації, тощо, за №500060006/2017/0002233 від 09.02.2017 року.

24.02.2017 року начальником Одеського відділу з питань експертизи та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС був підписаний висновок №100 по МД500060006/2017/001940 від 06.02.2017 року, яким було віднесено частину досліджуваних зразків товару, завезеного позивачем, (проби №1 і №2) до вузьких тканин з тканими пругами, з ниток різних кольорів; просочення, дублювання та покриття пластмасами, що спостерігається неозброєним оком, відсутнє: склад синтетичні нитки з поліефіру 100%. Також у висновку зазначено, що вказані вузькі тканини за типом матеріалу не відповідають графі 31 МД (а.с. 35).

При цьому, у висновку зазначено, що в Одеському відділенні відсутнє необхідне обладнання для визначення лінійної щільності проб.

02.03.2017 року відділом митного оформлення №6 митного поста "Одеса-центральний" Одеської митниці ДФС прийнято рішення про визначення коду товару від 02.03.2017 року №КТ-UA-2017 (а.с. 27-28), яким заявлений позивачем код УКТЗЕД (графа 33 митної декларації) змінений на код УКТЗЕД та наведений наступний опис товару: "Вузька тканина за тканими пругами, з синтетичних (100% поліефір) ниток різних кольорів без дублювання та покриття пластмасами. 30 мм - 40000 м (2550 кг нетто), - 60 мм - 63700 м (7450 кг нетто), 90 мм - 5000 м (950 кг нетто), 120 мм - 3000 м (760 кг нетто), - 150 мм - 3000 м (1120 кг нетто), 25 мм - 24000 м (758 кг нетто), 50 мм - 10000 м (1148 кг нетто). Торговельна марка - немає даних. Виробник "Beijing Tianma Sling Co., Ltd". Країна виробництва - CN".

22.03.2017 року Одеською митницею ДФС прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00013.

Не погоджуючись з даними рішеннями, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів і в рамках судового розгляду судом першої інстанції було прийнято рішення щодо обґрунтованості позовних вимог. За результатом розгляду апеляційної скарги Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 року залишена без змін.

Представник позивача в адміністративному позові та усних поясненнях заявив, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, в аналогічних правовідносинах є визначальним критерієм для контролюючого органу при проведенні контролю за визначенням коду товару, однак, в порушення норм чинного законодавства Одеською митницею ДФС таке рішення було проігноровано.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву наголосив, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, ні в якому разі не може впливати на уповноважену особу контролюючого органу, оскільки резолютивна частина рішення «не може містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє» (а.с. 103). Крім того, представник відповідача вказує на те, що, не зважаючи на один і той же контракт, специфікації та інвойси, які були предметом дослідження у рамках справи №815/1465/17 та досліджуються судом у цій справі, різняться, а тому митний орган не міг приймати до уваги висновки суду апеляційної інстанції.

Враховуючи дані аргументи сторін, дослідивши Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 року у справі 815/1465/17 та аналізуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно ч.2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно ч.1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд приймає до уваги твердження представника позивача стосовно того, що Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 року у справі №815/1465/17 має відношення для справи, що розглядається. Необхідно звернути увагу на те, що імпорт товару та його подальше декларування відбувалося на підставі одного і того ж контракту В-15 від 10.10.2016 року між тими самими сторонами, а предметом договору були ідентичні товари.

Суд критично ставиться до твердження представника відповідача про те, що обставини справи №815/1465/17 та справи, що розглядається в рамках даного провадження, відрізняються. Аргументом відповідача на підтвердження даної правової позиції є те, що реквізити специфікацій та інвойсів різняться - специфікація №1 від 10.10.2016 року та інвойс BJTM-161013 від 13.10.2016 року у рамках справи №815/1465/17 та специфікація №3 від 08.10.2017 року та інвойс BJTM-171003 від 08.10.2017 року у рамках даної справи. Суд не може прийняти просте співставлення формальних особливостей документа, а саме їх реквізитів, у якості критерію відношення до даної справи. Аналізуючи саме зміст наявних у матеріалах справи документів суд дійшов висновку, що товар за своїми технічними характеристиками декларувався аналогічний, проте різної кількості та вартості. Кількісні та вартісні показники ніяким чином не можуть впливати на суть самого товару, а тому і не впливають на кодування товару згідно УКТЗЕД.

18.09.2018 року за вх..№ 27250/18 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.09.2018 року у справі №815/1465/17, згідно з якою касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби було залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 року та Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 року у справі №815/1465/17 залишено без змін (а.с. 221-234).

Згідно вказаної Постанови Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі №815/1465/17 суд дійшов висновків, що контролюючим органом всупереч вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття рішення судом першої інстанції) та ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття рішення судом апеляційної інстанції) не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що позивачем допущено порушення вимог щодо правильності класифікації за УКТ ЗЕД ввезених ним товарів.

Верховний Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано не взяли до уваги висновок Одеського відділу з питань експертизи та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС від 24.02.2017 №100Ю, яким було віднесено частину досліджуваних зразків товару, завезеного позивачем, до вузьких тканин з тканими пругами, з ниток різних кольорів; просочення, дублювання та покриття пластмасами, що спостерігається неозброєним оком, відсутнє: склад синтетичні нитки з поліефіру 100%, на підставі якого контролюючим органом було віднесено такий товар до коду УКТЗЕД , оскільки, по-перше, у вказаному висновку зазначено, що в Одеському відділенні відсутнє необхідне обладнання для визначення лінійної щільності проб, а вказана характеристика згідно Пояснень до УКТ ЗЕД є однією із визначальних, проте дослідження щодо вказаної характеристики не проводилось взагалі, по -друге, експертний висновок не містить повної інформації та не відповідає на питання чи являються надані зразки товару «вузькими» тканинами у тому сенсі, як це розуміється у примітці 5 до Групи 58 УКТЗЕД, та в контекстовому описі й поясненнях до товарної позиції 5806 УКТЗЕД.

Крім того, Верховним Судом акцентується увага на тому, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди попередніх інстанцій взяли до уваги лист-відповідь від 01.11.2017, надісланого контрагентом позивача Beijing Tianma Sling Co., Ltd постачальником товару. Контрагент позивача вказав, що компанія не виробляє та не експортує текстильну продукцію, в тому числі тканини, яка може використовуватись для виробництва одягу, продукція не призначена для використання у легкій промисловості для виробництва одягу з тканини.

Суд зазначає, що згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Досліджуючи Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 року у справі №815/1465/17 та встановлені у ній обставини, вбачається, що товар, а саме: Стрічка текстильна з поліестеру, сплетена, не просочена, лінійна щільність понад 50000 децитексів (5г/м), що використовуються при виготовленні стропового та келажного обладнання, - який імпортується позивачем згідно контракту В-15 від 10.10.2016 року, має бути задекларований саме за товарним кодом .

Крім того, позивачем до позову надано висновки експертиз, які було проведено в рамках розгляду адміністративної справи №815/5755/15 - Висновок Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №6855/17 від 23.11.2015 року та Висновок Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №6270/26 від 26.11.2015 року (а.с. 45-62). Представник позивача в позовній заяві та в усних поясненнях наголошував, що дані експертні висновки проводились стосовно товару ідентичному тому, визначення коду товару якого досліджуються в рамках даної справи та справи №815/1465/17.

Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2016 року у справі набрала законної сили 30.06.2016 року.

Суд зазначає, що згідно наданого позивачем до суду листа-відповіді від 01.11.2017 року (а.с. 86-88), надісланого контрагентом позивача Beijing Tianma Sling Co., Ltd постачальником товару, вказана компанія виробляє підйомне обладнання, призначене для навантажувально-розвантажувальних робіт. Компанія виробляє широкий асортимент кріпильного обладнання для підйомних операцій (гаки, затискувачі, стрічку із синтетичного матеріалу для виготовлення вантажних тросів, стопорні пристрої, ремені для підйому, фіксатори, канати, що використовуються лише у ході навантажувальних робіт для підйому вантажів різної ваги).

У вказаному листі зазначено, що стрічка із синтетичного текстильного матеріалу для виготовлення вантажних тросів має експортну класифікацію №5607 відповідно до Гармонізованої системи опису та кодування товарів. Контрагент позивача вказав, що компанія не виробляє та не експортує текстильну продукцію, в тому числі тканини, яка може використовуватись для виробництва одягу, продукція не призначена для використання у легкій промисловості для виробництва одягу з тканини.

Окрім цього, постачальник зазначив, що за Договором В-11 від 05.05.2015 року та рахунком-фактурою BJTM-10540 від 04.06.2015 року була здійснена поставка стрічки із синтетичного текстильного матеріалу ТОВ «УІТАКА» для виготовлення вантажних тросів, також ТОВ «УІТАКА» отримало стрічку з аналогічними фізико-хімічними властивостями та призначенням за Договором В-15 від 10.10.2016 року та рахунком-фактурою BJTM-161013 від 13.10.2016 року. Постачальник вказав, що технологія виробництва, склад матеріалу та характеристики продукції «стрічка із синтетичного текстильного матеріалу для виготовлення вантажних тросів» є ідентичними та не змінювались компанією з початку 2015 року.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає обґрунтованим посилання позивача на висновки під час дослідження експертом зразків товарів, які постачались за контрактом В-11 від 05.05.2015 року, які були надані по адміністративній справі №815/5755/15, як на письмовий доказ по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що відповідачем не надано жодних обґрунтованих спростовуючих доводів на підтвердження власної правової позиції, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «УІТАКА» підлягає задоволенню повністю.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3524,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири грн. 00 коп.) (а.с. 13).

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Одеської митниці ДФС () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака" () судові витрати у розмірі 3524,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири грн. 00 коп.).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака" (місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Піонерська, будинок 5В, офіс 503; ) до Одеської митниці ДФС (місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Гайдара, будинок 21А; ) про визнання незаконними та скасування рішення від 10.02.2018 року № КТ-UA -2018 про визначення коду товару та картки відмови № UA 500060/2018/08237 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці ДФС від 10.02.2018 року № КТ-UA-2018 про визнання коду товару.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2018/08237.

Стягнути з Одеської митниці ДФС () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уітака" () судові витрати у розмірі 3524,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 04.10.2018 року.

Суддя О.М. Тарасишина

.