Справа № 826/2480/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 жовтня 2018 року № 826/2480/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва (далі - відповідач) про:

- встановлення неправильності запису в акті цивільного стану № 128 від 30 квітня 1976 року про народження ОСОБА_1;

- зобов'язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва внести зміни до актового запису цивільного стану № 128 від 30 квітня 1976 року про народження ОСОБА_1, вказавши дату народження 03 січня 1976 року замість 30 січня 1976 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.03.2018 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року закрито провадження в адміністративній справі № 826/2480/18 в частині позовних вимог про встановлення неправильності запису в акті цивільного стану № 128 від 30 квітня 1976 року про народження ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що народилася 03.01.1976 зазначена дата народження вказана у всіх правовстановлюючих документах. Після звернення до Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, щодо внесення зміни до актового запису про шлюб № 360 від 17.08.1995 отримала висновок про відмову у внесенні змін до актового запису про шлюб від 08.10.2016 № 154/02/05.06-75 у зв'язку з розбіжностями у даті народження заявниці.

З метою усунення неправильності запису про народження позивач звернулася за місцем реєстрації до Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, але у відповідь отримала висновок про відмову у внесені змін до актового запису цивільного стану та відмову внести зміни до актового запису цивільного стану.

Враховуючи вищевикладене позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки внесення змін до актового запису про народження має для позивача юридичне значення, так як у всіх документах виданих на її ім'я дата народження вказана 03.01.1976.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, вказавши, що відповідно до п. 1.7 Правил внесення змін Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених п. 2.28 розділу ІІ цих Правил.

Розглянувши подані сторонам документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В січні 2017 року позивач звернувся до Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про внесення змін до актового запису про народження № 128 від 27.04.1976, складеного Сарненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Рівненській області, а саме стосовно зміни дати народження з 30.01.1976 на 03.01.1976.

Розглянувши вказану заяву, Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві надав позивачу висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 09.02.2017, у якому повідомив, проте що підставою відмови є відсутність документу виданого медичним закладом, що підтверджує дату народження заявниці.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Нормативне регулювання спірних правовідносин здійснюється Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI, Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила № 52/5) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі - Правила № 96/5). Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно з ст. 22 Закону, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 3, 4 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Внесення змін до записів актів цивільного стану регулюється також Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила).

Аналогічне правило передбачено і пунктом 2.1 розділу ІІ Правил № 96/5.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 2398-VI актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (ч. 4 ст. 13 Закону № 2398-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Згідно з підпунктами 2.13.1 - 2.13.1 п. 2.13 розділу ІІ Правил № 96/5 підставами для внесення змін до актового запису є, зокрема:

рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану;

постанова адміністративного суду;

висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського, міськрайонного, міжрайонного управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України.

Висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості) (пп. 2.15.9 п. 2.15 розділу ІІ зазначених Правил).

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням - висновком від09.02.2017 року, відповідач відмовив позивачу у виправленні дати народження в актовому записі про народження № 128 від 27.04.1976 у зв'язку з відсутністю документу, виданого медичним закладом, що підтверджує дату заявниці.

При цьому судом встановлено, що в паспорті позивача та в актовому записі про її шлюб зазначено, що остання народилась 03.01.1976, а в актовому записі про її народження дата народження дитини 30.01.1976.

Суд зауважує, що дата, місце народження, в зазначених документах є похідними від актового запису про народження, а не навпаки.

Питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження та встановлення факту народження іншою датою ніж зазначено в актовому записі про народження, може бути вирішене судом в порядку цивільного судочинства, а не в порядку адміністративного судочинства.

Компетенція органів державної реєстрації актів цивільного стану визначена статтею 6 Закону № 2398-VI і до їх повноважень не належить встановлення юридичних фактів.

Матеріали справи та всі подані заявником документи, що були предметом розгляду органом державної реєстрації актів цивільного стану, в даному випадку досліджуються судом як докази у справі, а не як предмет спору. Суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених цими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти, що засвідчують зміну актів цивільного стану особи. Такі справи належать до цивільної юрисдикції і вирішуються, зокрема, у порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення чи вчинення дії.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вищий адміністративний суд України в Довідці про результати вивчення та узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України № 12 від 29.09.2016 "Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану") вказав, що предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не спір про наявність в особи особистого немайнового права. Як випливає з вимоги частини третьої статті 2 КАС України, при цьому суд перевіряє, чи відповідні рішення прийняті, дії чи бездіяльність вчинені, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення чи вчинення дії. Для встановлення останньої характеристики (обґрунтованості) прийняття рішення та вчинення дій органом державної реєстрації актів цивільного стану щодо відмови внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи адміністративний суд вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення та/або вчинення відповідних дій, передбачених частиною першою статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Таким чином, подані заявником документи, що були предметом розгляду органом державної реєстрації актів цивільного стану, досліджуються судом як докази у справі, а не як предмет спору. Водночас суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених цими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти, що засвідчують зміну актів цивільного стану особи; такі справи належать до цивільної юрисдикції.

Також суд відзначає, що порядок розгляду заяви про внесення змін до актового запису цивільного стану передбачає наявність у відділу державної реєстрації актів цивільного стану права вибору одного з рішень внести зміни до актового запису або відмовити у внесенні змін. Ці повноваження за своєю правовою природою є дискреційними, оскільки є виключною компетенцією відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану і здійснюються ним за наслідками перевірки наданих та зібраних документів та за наявності достатніх підстав, передбачених Правилами.

Таким чином, в даній справі, суд перевіряє лише дотримання суб'єктом владних повноважень вимог ч. 3 ст. 2 КАС України при прийнятті оскаржуваного рішення і зазначає, що Висновок Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві є обґрунтованим та правомірним.

Відтак, в задоволенні позовних вимог суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (03056, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Н.Г. Вєкуа