Справа № 804/9122/16
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2018 року

Київ

справа №804/9122/16

адміністративне провадження №К/9901/47308/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

представник відповідача - Биков В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 (суддя - Дєєв М.В.)

та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 (судді - Іванов С.М., Панченко О.М., Чередниченко В.Є.)

у справі №804/9122/16

за позовом ОСОБА_4

до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2016 ОСОБА_4 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з позовними вимогами про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.10.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» у розмірі 280 300, 63 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сума кредиту прощена (анульована) банком не є додатковим благом, отже відсутні підстави для включення такої суми до оподатковуваного доходу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2017, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017, позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що сума, на яку було анульовано кредитне зобов'язання в розмірі 1 127 225, 15 грн., не є оподатковуваним доходом у вигляді додаткового блага, в розумінні пункту 14.1.47 підпункту 14.1 статті 14 ПК України, оскільки внаслідок правовідносин, що виникли, у позивача фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту активів у тій чи іншій формі.

Не погодившись із судовими рішеннями попередніх інстанцій, контролюючий орган звернувся із касаційною скаргою, в якій просив оскаржувані постанови скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм матеріального та процесуального права, та дійшли помилкового висновку, що прощена (анульована) сума основного боргу за кредитом не є додатковим благом.

25 червня 2018 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній зазначає про законність рішень судів першої та апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.02.2008 між ОСОБА_5 (позичальник) та ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор) укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 90 989 доларів США, що за курсом НБУ в розмірі 5,05 грн. за 1 долар США на час укладення договору становило 459 494, 45 грн. зі сплатою 12,5 % річних згідно графіку з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 11 лютого 2033 року.

01.12.2015 позивачем та банком була досягнута угода про анулювання (прощення) частини боргу за валютним кредитом.

Відповідно до умов пункту 3.1 договору про внесення змін №4 від 01.12.2015 до договору кредиту №4/988 від 12.02.2008, сторони домовились, що погашення заборгованості за договором кредиту в сумі 30 000 доларів США, здійснюється позичальником не пізніше 01.12.2015. Згідно з пунктом 3.2. договору у разі належного виконання позичальником умов, які викладені у пункті 3.1, залишкова заборгованість позичальника перед кредитором за договором кредиту в сумі 47 094, 96 доларів США підлягає анулюванню (прощенню). Датою анулювання (прощення) такої заборгованості вважається день виконання позичальником умов, зазначених у пункті 3.1. договору про внесення змін.

01.12.2015 позивачем внесено суму 735 000 грн. на поточний рахунок банку для купівлі 30 000 доларів США за комерційним курсом, у зв'язку з чим, позивачу було анульовано заборгованість в розмірі 47 094, 96 доларів США, що станом на 01.12.2015 за курсом НБУ 23, 94 грн. за 1 долар США становило 1 127 225, 15 грн.

28.04.2016 позивачем подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій задекларовано дохід в розмірі 11 910, 38 грн.

Відповідно до наказу №658 від 13.07.2016 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення від 13.07.2016 №16246/6/13-03, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт №1887/13-03/НОМЕР_1 від 07.09.2016.

На підставі акту перевірки прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18.10.2016 №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 280 300,63 грн., з них за основним платежем 224 240, 51 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 56 060, 12 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за період з березня 2008 року по грудень 2014 року позивачем було сплачено 14 577, 86 доларів США (в гривневому еквіваленті 115 805, 63 грн.) боргу за кредитом та 37 137, 53 доларів США (в гривневому еквіваленті 332 674, 77 грн.) по відсотках за кредитом. Враховуючи сплачену за кредитом суму коштів за період з 2008 року по день плати реструктуризованої суми 30 000 доларів США (в гривні на момент сплати 735 000 грн.), вбачається, що позивачем сплачено більше 75% отриманих за кредитом коштів у валюті долар США (14 577, 86 доларів США + 37 137, 53 доларів США + 30 000 доларів США = 81 715, 39 доларів США = 1 183 480, 40 грн.) та вдвічі більше у гривневому еквіваленті, оскільки, кредит наданий у користування позивачу з первинною процентною ставкою та умовами, дорівнював 102 362, 62 долари США (в гривневому еквіваленті на день виплати кредиту 516 931, 25 грн.)

На підставі вказаних обставин справи прийняті оскаржувані судові рішення, в яких суди дійшли висновку, що у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у тій чи іншій формі, що свідчить про відсутність об'єкта оподаткування.

Касаційний суд не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вважає їх передчасними та такими, що зроблені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Так, згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу ).

Базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (пункт 164.1 статті 164 ПК України).

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу ), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.

Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

При цьому, згідно підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу, а фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації (пункти 179.1 та 179.7 статті 179 ПК України).

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію у цій категорії спорів, зокрема в постанові 08.06.2018 по справі №814/574/16, від 26.06.2018 по справі №802/1108/17-а, згідно якої основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

Судами попередніх інстанцій не досліджено та не встановлено фактичні обставини справи, які є вирішальними. Зокрема, судами не встановлено, чи є сума прощення (анулювання) боргу сумою основного боргу (кредиту) платника, чи включені в таку суму нараховані та прощені (анульовані) відсотки за користування кредитними коштами та в якому розмірі. Судами також не встановлено чи відбулась зміна валюти зобов'язань у кредитних правовідносинах.

Таким чином, висновки судів попередніх інстанції, що анульована у 2015 році сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором не є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно не підлягає включенню до річного оподаткованого доходу, є передчасним та необґрунтованим.

Невстановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, свідчить про недотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при вирішенні даного спору.

Враховуючи, що допущені судами першої та апеляційної інстанції порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати нові обставини, судові рішення на підставі статті 353 КАС України підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі №804/9122/16 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено 03 жовтня 2018 року.

Судді І.А. Гончарова

І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова