Справа № 806/1202/16
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України
04 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 806/1202/16
провадження № К/9901/10215/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Анцупової Т. О.,
суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 806/1202/16
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії;
за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Гуріна Д. М., Нагірняка М. Ф., Токаревої М. С.) від 22 серпня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Шевчук С. М., Бучик А. Ю., Майора Г. І.) від 15 листопада 2016 року, встановив:
І. РУХ СПРАВИ
1. У липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому, з урахуванням уточнень від 22 липня 2016 року, просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 4 квітня 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 03 червня 2016 року № 42;
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , як інваліду ІІ групи з 4 квітня 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975) та ст. 16, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ) з урахуванням його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до зазначеного законодавства у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що у період з 24 квітня 1981 року по 09 липня 1983 року він проходив військову службу в Збройних Силах, та в період з 19 листопада 1981 року по 09 липня 1983 року приймав участь в бойових діях в Республіці Афганістан.
Позивач вказує, що 04 квітня 2016 року йому встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок поранення (контузії), пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії.
Позивач вважає, що він як інвалід ІІ групи мав право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закон № 2011-XII та № 975, яку ним отримано не було.
У зв`язку з наведеним позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, однак відповідачем документи позивача повернуті на доопрацювання через відсутність в поданих документах підтвердження настання інвалідності.
На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать вимогам Закону № 2011-ХІІ) та Порядку № 975.
3. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року, позовні вимоги задоволено.
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 07 грудня 2016 року Міністерство оборони України звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року, і прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Водночас, відповідачем у касаційній скарзі заявлено клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про зупинення виконання судових рішень відмовлено.
6. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.
7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
8. 26 січня 2018 року касаційну скаргу Міністерство оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
9. Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
10. Станом на 04 жовтня 2018 року заперечення або відзиви на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходили.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 24 квітня 1981 року до 9 липня 1983 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах. У період з 19 листопада 1981 року до 9 липня 1983 року позивач проходив військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь у бойових діях.
12. Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1340 від 29 травня 2013 року, осколкові поранення голови, обличчя, правої руки та лівої ноги, ЗЧМТ (контузія, 1982 року) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , наслідком яких стали рубці в зазначених анатомічних областях та які у подальшому призвели до розвитку захворювань: залишкових явищ перенесеної ЧМТ (1982, контузія головного мозку), післятравматичної енцефалопатії II ступеня з цефалгічним синдромом, лікворо-гіпертензивним синдромом, вегето-судинною дисфункцією, церебрастенією., що підтверджується військово-обліковими та медичними документами, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
13. Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 14 червня 2013 року № 654848 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 12 червня 2013 року. Комісією встановлено, що поранення, контузія та захворювання, отримані позивачем, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
14. Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 08 квітня 2016 року № 514252 позивачу при повторному огляді було встановлено ІІ групу інвалідності з 04 квітня 2016 року. Комісією також було встановлено, що поранення, контузія та захворювання, отримані позивачем, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
15. 08 квітня 2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Бердичівської міської ради позивачу встановлений статус інваліда війни ІІ групи.
16. 19 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , через військовий комісаріат Бердичівського об`єднаного МВК із заявою та копіями необхідних документів щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 04 квітня 2016 року ІI групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, згідно Порядком № 975.
17. Зазначені документи та заява Житомирським обласним військовим комісаріатом були направлені для подальшого розгляду до Міністерства оборони України.
18. Рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформленим протоколом від 03 червня 2016 року № 42, затвердженим 11 червня 2016 року Міністром оборони України, документи ОСОБА_1 повернуті до Житомирського обласного військового комісаріату на доопрацювання, оскільки у поданих матеріалах немає підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, як це передбачено пп. 4 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 (далі Порядок №499).
19. Вважаючи, що Міністерством оборони України протиправно повернуто документи для призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
20. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що повертаючи документи позивачу, відповідач діяв не у порядку та у спосіб передбачений законом.
21. В обґрунтування такого висновку, суд першої інстанції з посиланням на п. 11, 13 Порядку № 975 зазначав, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги або відмову у її призначенні. Водночас, Порядком № 975 не передбачено можливості прийняття розпорядником бюджетних коштів такого рішення як повернення документів.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
22. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не було надано належним чином оцінку тій обставині, що позивач проходив військову строкову службу у період з 24 квітня 1981 року по 09 липня 1983 року, у той час як виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової служби згідно ст. 16 Закон № 2011-XII запроваджено з 01 січня 2007 року.
Скаржник також вказує, що судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень не було враховано, що заява позивача на виплату допомоги не відповідала вимогам чинного законодавства, зокрема у поданих матеріалах не було підтвердження настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.
24. Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо повернення для доопрацювання документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
25. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з наступного правового регулювання.
26. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
27. Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
28. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
29. За змістом ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.
30. Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
31. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, прийнятою відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ, затверджено Порядок № 975.
32. Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
33. Згідно з п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
34. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою).
35. Відповідно до п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (далі розпорядник бюджетних коштів).
36. Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 10 і 11 цього Порядку.
37. Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
38. Надаючи оцінку діям Міністерства оборони України щодо розгляду документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що у відповідності до п. 13 Порядку № 975 розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що відповідачем зроблено не було.
39. Водночас прийняття Міністерством оборони України рішення про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги суперечить вимогам Порядку № 975, оскільки положеннями цього Порядку не передбачено можливості вирішення цього питання шляхом прийняття рішення про повернення документів на доопрацювання.
40. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постанові від 30 січня 2018 року (справа № 806/986/16).
41. Відтак, вірним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що у зв`язку з неприйняттям відповідачем після надходження документів позивача відповідного рішення, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Міністерства оборони України розглянути документи щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії і прийняти відповідне рішення.
42. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про задоволення позовних вимог.
43. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
44. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
45. З огляду на наведене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
46. Оскільки Суд залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у справі № 806/1202/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова
Судді В. М. Кравчук
О. П. Стародуб