Справа № 820/834/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/834/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Тацій Л.В.

суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2018р., суддя Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 30.05.2018 року по справі № 820/834/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області, в якому просив:

визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області щодо заяви ОСОБА_1 про призначення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на підставі укладання з постачальником послуги договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з газопостачання протиправною;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1), компенсацію за заподіяну моральну шкоду спричинену Управлінням праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2018р., по справі № 820/834/18 позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження обставин у справі, що обґрунтовує тим, що жодного рішення з приводу призначення субсидії Управлінням праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області в розумінні абз 9 п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», не прийнято.

Відповідач, Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якого проти її задоволення заперечує, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача змісту судового рішення, що оскаржується, апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є пенсіонером, йому встановлена ІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 633196.

ОСОБА_1 30.09.2015 року звернувся з заявою про призначення житлової субсидії до УПСЗН Дергачівської РДА Харківської області, за результатами розгляду якої позивачу призначена субсидія.

Позивач 10.10.2016 року звернувся з заявою про призначення житлової субсидії до УПСЗН Дергачівської РДА Харківської області, за результатами розгляду якої позивачу призначена субсидія.

Листом від 12.04.2017 року Дергачівський відділ реалізації ТОВ "Харківгаззбуд" повідомив начальника УПСЗН Дергачівської РДА Харківської області про наявність заборгованості у позивача та просив призупинити нарахування субсидії до повного погашення заборгованості, яка окреслена у додатку до зазначено листа стосовно ОСОБА_1 у розмірі 9463,79 грн. станом на 12.04.2017 року.

ОСОБА_1 18.10.2017 року також подана до УПСЗН Дергачівської РДА Харківської області заява про призначення субсидії, до якої додано декларацію та довідку про стан сім'ї (а.с. 59-60).

Відповідно до п. 20 Постанови КМ України № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (в редакції, яка діяла на час звернення позивача) зазначено, що надання раніше призначеної субсидії припиняється:

за поданням житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирного будинку та організацій, що надають житлово-комунальні послуги, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов'язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо, яка підтверджується відповідними документами, - з місяця, в якому надійшло таке подання. Подання надається зазначеними організаціями структурним підрозділам з питань соціального захисту населення до 10 числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникли такі обставини.

За результатами розгляду даної заяви 24.10.2017 року прийнято рішення про те, що субсидія не призначається позивачу з 01.10.2017 року, яке вмотивовано поданням неповного набору документів. (а.с. 63).

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача від 18.10.2017 року, з урахуванням листа ТОВ "Харківгаззбуд" від 12.04.2017 року, на підставі п. 20 Постанови КМ України № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива", відповідачем прийнято рішення про не призначення позивачу субсидії.

З матеріалів справи судом також встановлено, що 18.10.2017 року позивач подав заяву про призначення субсидії до УПСЗН Дергачівської РДА Харківської області, до якої додав договір № від 19.09.2017 року, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ "Харківгаззбуд" про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з газопостачання.

Згідно з п. 14 Постанови КМ України № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (в редакції, яка діяла на час звернення позивача) зазначено, що після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді (крім орендарів житлового приміщення, осіб, яким субсидія була призначена за зареєстрованим місцем перебування, та осіб, які звертаються за субсидією на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива). Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (непризначення) субсидії та інформують про прийняте рішення громадян. У разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг, загальна сума якої перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Якщо протягом двох місяців з дати інформування про не призначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (у тому числі до винесення рішення судом), субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору. Зазначений строк може бути продовжений на підставі рішення районної, районної у містах Києві і Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її створення) ради або комісії, яка ними утворюється, за наявності поважних причин.

Позивач, вважаючи, що за його заявою від 18.10.2017 року про призначення субсидії відповідно до п. 14 Постанови КМ України № 848, тобто у зв'язку із укладенням договору реструктуризації, що передбачає призначення субсидії з дати закінчення дії попередньої (за умови документального підтвердження укладення договору протягом двох місяців з дати інформування про непризначення субсидії), або - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору (за умови пропуску двомісячного строку), відповідачем не прийнято жодного рішення, звернувся до суду з даним позовом про визнання бездіяльності протиправною

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що зважаючи на часові проміжки призначення субсидії та укладання договору № про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з газопостачання, припинення субсидії відбулось до укладання договору реструктуризації. Таким чином, позивач з травня 2017 року був обізнаний про припинення йому субсидії, оскільки почав отримувати рахунки без врахування розміру субсидії, а тому обґрунтування позовних вимог в контексті абз. 11 п. 14 Постанови КМ України № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" суд першої інстанції визнав неналежними, зважаючи на сплив двох місяців з дати інформування про не призначення субсидії та наявність заборгованості.

Окрім того, суд першої інстанції послався на лист ТОВ "Харківгаззбуд" від 12.03.2018 року, яким Дергачівський відділ реалізації повідомив начальника УПСЗН Дергачівської РДА Харківської області повідомлено про наявність заборгованості у позивача у розмірі 4947,32 грн., яка виникла у період з вересня 2015 року по лютий 2018 року, а також на лист від 04.05.2018 року, яким Дергачівський відділ реалізації ТОВ "Харківгаззбуд" повідомив начальника УПСЗН Дергачівської РДА Харківської області про наявність заборгованості у позивача, у розмірі 6190,61 грн. станом на 01.05.2018 року. Серед іншого в листі зазначено, що у зв'язку з несплатою споживачем (позивачем) поточних платежів договір реструктуризації розірвано достроково в односторонньому порядку, про що 19.03.2018 року направлено повідомлення про розірвання цього договору.

Колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, зміст та підстави заявлених позовних вимог, не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що відповідач у справі відноситься до органів державної влади, є суб'єктом владних правовідносин, на якого чинним законодавством покладаються обов'язки, які мають виконуватись лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач при виконанні ним владних управлінських функцій не наділений правами в розумінні свободи поведінки, а має виконувати обов'язки з дотриманням положень та процедури, передбачених чинним законодавством.

Позивач пов'язує порушення своїх прав із бездіяльністю відповідача. Колегія суддів з цього приводу зазначає, що бездіяльністю є пасивна поведінка суб'єкта, тобто не вчинення дій, які особа повинна була і могла вчинити.

Відповідно до п. 3 Постанови КМ України № 848 призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Таким чином, відповідач є уповноваженою особою з прийняття рішень щодо призначення субсидії позивачу.

Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою від 18.10.2017 року про призначення субсидії у зв'язку із укладенням договору реструктуризації.

За умовами п. 20 Постанови КМ України № 848 надання раніше призначеної субсидії припиняється, в тому числі: за поданням житлово-експлуатаційних організацій, , якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги.

Відповідач 24.10.2017 року прийняв рішення про не призначення ОСОБА_1 субсидії з підстав, передбачених п. 20 Постанови КМ України № 848, посилаючись на отримання від ТОВ «Харківгаз збут» листа про заборгованість позивача.

Проте, колегія суддів зазначає, що п. 14 Постанови КМ України № 848 передбачає право на призначення субсидії за умови, в тому числі, укладення договору про реструктуризацію заборгованості.

Проте, судом встановлено, що відповідачем рішення за заявою ОСОБА_1 від 18.10.2017 року про призначення субсидії в порядку п. 14 не приймалось, тобто не розглядалось дане питання, а прийнято рішення про непризначення субсидії в порядку п. 20 Постанови КМ України № 848.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що лист ТОВ «Харківгаз збут», який враховано відповідачем датований квітнем 2017 року, а договір про реструктуризацію позивачем укладено з ТОВ «Харківгаз збут» у вересні 2017 року. Даний договір подано позивачем до відповідача 18.10.2017 року, у зв'язку з чим така обставина, що прямо передбачена п. 14 Постанови КМ України № 848 обов'язково мала бути врахована відповідачем і з приводу неї повинно було бути прийнято рішення.

Висновки суду першої інстанції про те, що в листом від 12.03.2018 року ТОВ «Харківгаз збут» повідомив відповідача про розірвання в односторонньому порядку договору реструктуризації, у зв'язку з його невиконанням позивачем, що вплинуло на правомірність дій відповідача, колегія суддів вважає помилковими, оскільки станом на жовтень 2017 року, тобто на момент, коли позивач звернувся із заявою і відповідач мав обов'язок її розглянути та прийняти рішення, обставини розірвання договору не існувало.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем допущена бездіяльність, яка є протиправною.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, колегія суддів зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень за межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективного державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності.

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акту. Таким чином, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Таким чином, суд не може надавати вказівки відповідачу щодо призначення субсидії позивачу, оскільки це є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2017 року про призначення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на підставі укладання з постачальником послуги договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з газопостачання.

Щодо відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 вересня 2013 року (справа N 6-48цс13), при відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України та ст.ст. 11 Закону України від 24 березня 1998 року N 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1174 Цивільного Кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З системного аналізу вказаної норми, суд приходить до висновку що, для відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи не є кваліфікуючою ознакою наявність вини цієї особи, але право на відшкодування шкоди законодавством пов'язується з підставами виникнення шкоди, завданої незаконними діями, та умовами виникнення права на його відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст. ст. 1167, 1187 ЦК України, які визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивачем на підтвердження спричинення йому відповідачем моральної шкоди не надано жодного доказу та не наведено підстав, з якими саме він пов'язує спричинення саме моральної шкоди.

Окрім того, позивачем не надано доказів виникнення у нього наслідків, передбачених ч. 2 ст. 23 ЦК України, що мають причинно-наслідковий зв'язок із оскаржуваною бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів також враховує, що судом встановлена бездіяльність відповідача, яка визнана протиправною та зобов'язано суб'єкта владних повноважень вчинити дії, а отже право позивача порушене у зв'язку з протиправною бездіяльністю, відновлено.

У відповідності до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення з вищенаведених підстав підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 308, 310, п. 1 ч.1 ст. 315, 317, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2018р., по справі № 820/834/18 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на підставі укладання з постачальником послуги договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з газопостачання протиправною.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2017 року про призначення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на підставі укладання з постачальником послуги договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з газопостачання.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 09.10.2018.