Справа № 813/3028/18
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/3028/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Коморний О.І.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гавриляк Р.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0-1307 від 18.05.2018 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення, яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб» за 2018 податковий період у розмірі 25000,00 грн. В обґрунтування позову покликається, зокрема, на те, що автомобіль, що знаходиться у її власності, не є об'єктом оподаткування, бо його вартість менша, встановленої для об'єкта оподаткування згідно положень підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

Відповідач долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що автомобіль позивача AUDI Q7, об'єм двигуна 2967 см.куб., рік випуску 2016, зазначений у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку.

Вказує, що згідно розрахунку визначення середньоринкової вартості автомобіля зробленим ГУ ДФС у Львівській області на офіційному веб-сайті Мінеконом розвитку чітко зазначено марку автомобіля - AUDI, модель - Q7, об'єм циліндрів двигуна - 3.0, тип пального - дизель, рік випуску - 2016, яким встановлено середньоринкову вартість автомобіля 1537954,2грн., а тому автомобіль позивача перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового 2018 року.

Оскільки даний автомобіль є об'єктом оподаткування, ГУ ДФС у Львівській області сформовано та вручено позивачу оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою від 16.07.2018 року прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у поданому суду відзиві. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи,

встановив:

ОСОБА_3 є власником легкового автомобіля марки AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 2967 см.куб., рік випуску 2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.9).

ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1307 від 18.05.2018 року,яким згідно з пп.54.3.3 п.54.3ст.54 Податкового кодексу та відповідно до пп.267.6.2 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 25000,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, звернувся із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

З 1 січня 2015 набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статті 267 Податкового кодексу України введено новий транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відповідно до підпункту 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України, базою оподаткування є легковий автомобіль, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Станом на 1 січня 2018 року мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 3 723,00 грн (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»).

Отже, об'єктом оподаткування у 2018 році є легкові автомобілі середньоринкова вартість яких становить понад 1396125,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Згідно з пунктом 267.4 цієї ж статті ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Нормами підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку (пункт 4 Методики).

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об'єктом оподаткування у 2018 році (з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Таким чином, повноваження податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі інформації про автомобілі середньоринкова вартість якого визначена Мінекономрозвитку і така вартість не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб'єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів. Більше того, до повноважень ДФС не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.

Тобто, з урахуванням викладеного вище, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є інформація Мінекономрозвитку про автомобіль, що належить позивачу, що мітиться в переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році.

До розрахунку поданого позивачем щодо середньоринкової вартості автомобіля суд ставиться критично, оскільки в останньому вартість автомобіля зазначена без урахування типу пального та об'єму циліндрів двигуна.

Відповідно до розрахунку визначення середньоринкової вартості автомобіля на офіційному веб-сайті Мінеконом розвитку, марки автомобіля - AUDI, модель - Q7, об'єм циліндрів двигуна - 3.0, тип пального - дизель, рік випуску - 2016, яким встановлено середньоринкову вартість автомобіля 1537954,2грн., таким чином автомобіль позивача перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового 2018 року, що свідчить про те, що такий автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком протягом 2018 року.

Отже, суд дослідивши наданий відповідачем розрахунок визначення середньоринкової вартості автомобіля на офіційному веб-сайті Мінеконом розвитку, а також перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку, та встановивши наявність у цьому переліку транспортного засобу марки "AUDI" моделі "Q7", до 3 років випуску, об'єм циліндрів двигуна 3,0, тип пального - дизель, який за своїми характеристиками співпадає з характеристиками автомобіля позивача, а отже є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, що доводить правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, вказаний автомобіль є об'єктом оподаткування, а позивач - платником транспортного податку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 802/1912/17-а (провадження № К/9901/39907/18).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем доведено правомірність прийняття рішення.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з відмовою позивачу у задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст рішення складений 08.10.2018 року.

Суддя Коморний О.І.