Справа № 826/13631/15
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

02 жовтня 2018 року

справа №826/13631/15

адміністративне провадження №К/9901/54159/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції матеріали адміністративної справи № 826/13631/15

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року у складі судді Амельохіна В. В.

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у складі колегії суддів Аліменка В. О., Безименної Н. В., Кучми А. Ю.,

У С Т А Н О В И В:

ПРОЦЕДУРА

10 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02 липня 2015 року № 9, яким визначено суму грошового зобов'язання з екологічного податку у розмірі 5 734 грн. 85 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2 867 грн. 43 коп., № 9, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 275 086 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 68 772 грн., № 9, яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного збору у розмірі 193 386 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 49 877 грн., № 9, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2014 року у розмір 70 142 грн. та за серпень 2014 року у сумі 235 510 грн., з мотивів безпідставності їх прийняття.

31 січня 2018 року рішенням Київського окружного адміністративного суду, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року, позовні вимоги задоволено.

23 червня 2018 року відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій податковий орган просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

26 липня 2018 року касаційна скарга передана судді-доповідачу.

30 липня 2018 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу податкового органу залишено без руху з мотивів неналежної сплати суми судового збору та надано десятиденний строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги з моменту отримання цієї ухвали.

10 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача за наслідком усунення недоліків касаційної скарги в установлений судом строк та витребувано з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 826/13631/15.

23 серпня 2018 року справа № 826/13631/15 надійшла до Верховного Суду.

16 серпня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив позивача на касаційну скаргу, в якому він спростовує доводи касаційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення судів - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

У квітні-червні 2015 року посадовими особами податкового органу проведено виїзну планову перевірку Товариства з питань дотримання, серед іншого, вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 18 червня 2015 року № 117/26-55/22-09-30708038 (далі - акт перевірки).

02 липня 2015 року на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № 9 за порушення пункту 215.3 статті 215, пункту 216.1 статті 216, абзацу 3 пункту 46.1 статті 46, статей 48, 49 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного збору у розмірі 193 386 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 49 877 грн.

Податковим повідомленням-рішенням № 9 за порушення пункту 188.1 статті 188, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2014 року у розмір 70 142 грн. та за вересень 2014 року у сумі 235 510 грн.

Податковим повідомленням-рішенням № 9 за порушення підпункту 242.1.4 пункту 242.1 статті 242 Податкового кодексу України визначено суму грошового зобов'язання з екологічного податку у розмірі 5 734 грн. 85 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2 867 грн. 43 коп.

Податковим повідомленням-рішенням № 9 за порушення підпункту 135.5.9 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 275 086 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 68 772 грн.

Штрафні (фінансові) санкції застосовано на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій установлено, що Товариство здійснює види діяльності за кодами КВЕД: 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення (основний); 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Між позивачем як постачальником та Приватним підприємством «Айслаг», що діяв як покупець, укладено Договір поставки нафтопродуктів від 29 липня 2014 року №ЛГФ 29/7/14-1, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти (лігроіно-газойлеву фракцію /ЛГФ/ орієнтовно до 500 тон, паливо моторне альтернативне А-95Е до 500 тон, та ін. нафтопродукти), надалі - (Товар).

Склад податкових правопорушень, покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, доводиться податковим органом на підставі висновку, що позивач реалізував контрагенту нафтопродукти під виглядом фракції лігроіно-газойлевої, яка, на його думку, не може використовуватись для реалізації кінцевому споживачу на АЗС.

Як наслідок, платник податків ухилився від сплати акцизного збору, а також не відобразив у первинних документах податкового та бухгалтерського обліку операції із реалізації «світлих нафто продуктів», оскільки відображено лише операції з реалізації фракції лігроіно-газойлевої.

Податковим органом доводиться, що внаслідок несплати акцизного збору відбулося заниження валового доходу на суму 193 386 грн. 33 коп., заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість за липень-серпень 2014 року на загальну суму 38 677 грн.

Не відображення операцій із реалізації «світлих нафто продуктів», на думку податкового органу, призвело до заниження валового доходу на суму 1 334 873 грн. та заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість за липень-серпень 2014 року на загальну суму 266 975 грн.

ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій висновувалися з протиправності спірних податкових повідомлень-рішень внаслідок не доведення податкових органом складу податкових правопорушень, покладених в основу їх прийняття, а саме ненадання податковими органами будь-яких доказів обґрунтованості твердження щодо підміни товару.

Судом апеляційної інстанції вказано, що висування не передбачених законодавством підстав для нарахування акцизного збору за товар, який Позивачем не поставлявся, нарахування податку на прибуток підприємств, та твердження про завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту можна розцінювати як додаткові протизаконні обмеження права платника податку на самостійне ведення податкового обліку.

ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У касаційній скарзі податковий орган посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема, підпункту 135.5.9 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.4 статті 137, пункту 188.1 статті 188, пункту 187.1 статті 187, пункту 215.3 статті 215, пункту 216.1 статті 216, абзацу 3 пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами першої та апеляційної інстанцій, податковий орган стверджує, що на підставі договору про поставку лігроіно-газойлевої фракції, фактично позивач реалізовував «світлі нафто продукти».

Правомірність всіх інших податкових повідомлень-рішень доводиться на підставі вказаного правопорушення як похідних.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Щодо застосування норм процесуального права

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ОЦІНКА ДОВОДІВ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Щодо несплати акцизного податку

Відповідно до пункту 215.3 статті 215, пункту 216.1 статті 216 Податкового кодексу України, на які посилається податковий орган як на підставу податкового правопорушення визначено ставки акцизного податку, залежно від коду товару згідно з УКТ ЗЕД та дату виникнення податкових зобов'язань щодо підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем визначено інший товар, ніж товар поставлений в межах договору від 29 липня 2014 року № ЛГФ 11. При цьому відповідач не зазначає що це за товар, а зазначає лише загальний термін «світлі нафто продукти». Крім того, відповідач не зазначає і код товару, на який ним нараховано акцизний податок. Відповідач не надав жодних доказів того, що Товариство реалізувало світлі нафто продукти на АЗС, а також не надав доказів, що відповідач направив до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС України для проведення експертизи щодо віднесення (не віднесення) зазначеної вище продукції до підакцизної групи товарів, як зазначено на аркуші 13 Акта перевірки.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Судами першої та апеляційної інстанцій досліджено первинні документи податкового та бухгалтерського обліку за вказаними операціями, надано оцінку їх відповідності вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV, пунктів 201.8, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Реальність операцій з постачання лігроіно-газойлевої фракції, за наслідками яких визначено валовий дохід платника податків та податкові зобов'язання з податку на додану вартість досліджена та підтверджена судами попередніх інстанцій на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку.

Суд визнає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та формування податкового кредиту повинні бути підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність спірних господарських операцій, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Правомірність спірних у цій справі податкових повідомлень-рішень доводиться податковим органом виключно на підставі наявності правопорушення платника податків, яке досліджене та спростоване судами попередніх інстанцій. Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, акт перевірки містить висновки щодо порушення позивачем статей 241, 242, 249 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання по екологічному податку за ІІІ квартал 2014 року у розмірі 5 734 грн. 85 коп., однак, сам акт перевірки не містить інформації щодо обставин виявленого правопорушення.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відсутність складу податкових правопорушень, покладених податковим органом в основу прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, невідповідність акта перевірки законодавчо визначеним вимогам, доводить протиправність визначення відповідних грошових зобов'язань та безпідставність застосування штрафних (фінансових) санкцій і, як наслідок, унеможливлює прийняття позиції податкового органу про правомірність прийняття ним податкових повідомлень-рішень від 02 липня 2015 року № 9, № 9, № 9, № 9.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі № 826/13631/15 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф.Ханова

Судді І.А.Гончарова

І.Я.Олендер