Справа № 1740/1878/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2018 року м. РівнеСправа №1740/1878/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 05.04.2018 №0-1709, яким визначено податкове зобов'язання з транспортного податку на суму 25 000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управління ДФС у Рівненській області 05.04.2018 було прийняте податкове повідомлення-рішення №0-1709, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" за 2018 рік у розмірі 25000,00грн. Стверджує, що легковий автомобіль AUDI Q7 з обємом двигуна 2967 куб.см., дизель, 2016 року випуску перебував у його приватній власності. Додатково зазначає, середньоринкова вартість аналогічного транспортного засобу становить 1 380 001,00грн., яка є меншою від 375 розмірів мінімальної заробітної плати ( 1 396 125, 00грн.), а тому даний транспортний засіб не відноситься до обєктів оподаткування транспортним податком у 2018 році. Позивач категорично не погоджується з рішенням відповідача та стверджує, що воно підлягає скасуванню зважаючи на його незаконність та протиправність, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 13.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи. Разом з тим, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (відзив).

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Зокрема, вказав, що у відповідності до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, автомобіль AUDI Q7, дизель, 2016 року випуску є обєктом оподаткування транспортним податком, і у переліку, розміщеному у січні 2018 року на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, міститься транспортний засіб з параметрами, що відповідають автомобілю позивача. Додатково вказують про те, що зазначений у позовній заяві розрахунок вартості автомобіля AUDI Q7 не є доказом, оскільки позивач не являється уповноваженим органом для визначення середньоринкової вартості автомобіля, а таку функцію покладено на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України. Зауважує, що позов є необґрунтованим та безпідставним, просить суд, у задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання призначене на 18.09.2018 учасники справи не прибули, про місце, дату та час судового засідання повідомленні належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач про причини неприбуття суд не повідомив.

З огляду на викладене та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд, на виконання вимог ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України, розглянув дану адміністративну справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05.04.2018 Головним управління ДФС у Рівненській області було складено податкове повідомлення-рішення №0-1709, згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 та пп.267.6.2 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України, відповідно до якого ОСОБА_2 було визначено суму податкового зобовязання, за платежем Транспортний податок з фізичних осіб за 2018 рік, у розмірі 25 000,00грн. (а.с.8).

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, згідно яким ст.267 ПК України введено новий транспортний податок.

Так, відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2 ст.267 ПК України, обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального (абз.2 пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України).

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального (абз.3 пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66, затверджено Методику визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілі, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до обєктів оподаткування транспортним податком (далі - Методика №66).

Пунктом 2 Методики №66 встановлено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, обєму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403.

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, обєму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку (п. 4 Методики №66).

Пунктом 13 Методики №66 визначено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна та тип пального (п. 14 Методики №66).

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об'єктом оподаткування у 2018 році з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, із зазначенням марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Отже, аналіз наведених положень ПК України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема, середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Таким чином, повноваження податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі інформації про автомобілі середньоринкова вартість якого визначена Мінекономрозвитку і така вартість не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб'єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів. Крім того, до повноважень ДФС не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.

Тобто, з урахуванням викладеного вище, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є інформація Мінекономрозвитку про автомобілі, що мітиться в переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році.

До розрахунку наведеним позивачем в позовній заяві щодо середньоринкової вартості автомобіля суд ставиться критично, оскільки позивач не є уповноваженою особою для визначення вартості автомобіля.

Суд дослідивши перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку та наявний в матеріалах справи (а.с.18-23), та встановивши наявність у цьому переліку транспортного засобу марки "AUDI" моделі "Q7", до 3 років випуску, об'єм циліндрів двигуна 3,0, тип пального - дизель, який за своїми характеристиками співпадає з характеристиками автомобіля позивача, а отже є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, що доводить правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Отже, вказаний автомобіль є об'єктом оподаткування, а позивач - платником транспортного податку.

Щодо покликань позивача, що автомобіль AUDI Q7, обємом двигуна 2967 куб. см., дизель, 2016 року перебував у його приватній власності, суд зазначає наступне.

Підпунктом 267.6.5 пункт 267.6 статті 267 ПК України встановлено, що уразі переходу права власності на обєкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений обєкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей обєкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Проте, документів, що встановлюють перехід права власності на обєкт оподаткування від одного власника до іншого позивачем до суду не надано.

Частиною 2 статті 79 КАС України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч.1 ст.80 КАС України).

Отже, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві, суд вирішив розглянути справу за наявними в ній доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні податкового повідомлення-рішення від 05.04.2018 №0-1709, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов'язання з транспортного податку за 2018 рік в сумі 25 000,00грн. Головне управління ДФС у Рівненській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Податковим кодексом України. Відтак, підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 та скасування вказаного рішення контролюючого органу - відсутні.

Разом з тим, суд зауважує щодо помилковості посилання позивача на рішення 51 сесії (6 скликання) Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" тому, що дане рішення органу місцевого самоврядування не стосується спірних взаємовідносин сторін, оскільки відповідно до матеріалів справи, позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Судом також встановлено, що рішенням Костопільської міської ради Рівненської області №1063 від 29.01.2015 було встановлено з 1 січня 2015 року на території міста Костопіль податок на майно в частині транспортного податку. На час вирішення даного адміністративного спору вказане рішення органу місцевого самоврядування є чинним.

Тому, визначення контролюючим органом податкового зобов'язання з транспортного податку за 2018 рік здійснено у спосіб встановлений податковим законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, позивачем не доведено обставини на яких ґрунтуються його вимоги, в той час як відповідачем повністю підтверджено правомірність оспорюваного рішення, тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2018 року.

Суддя Щербаков В.В.