Справа № 1540/4835/18
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4835/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року о 09 год. 52 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса для листування: 65011, м. Одеса-11, а/с 40) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Гоголя,19, офіс №1) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 31 липня 2018 року №56889689, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 19 вересня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса для листування: 65011, м. Одеса-11, а/с 40) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Гоголя,19, офіс №1) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 31 липня 2018 року №56889689.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року після усунення недоліків прийнято до розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових адміністративних справ та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Статтею 287 КАС України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно з частини 4 статті 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Враховуючи вищевикладенне, судом проголошується повний текст рішення суду.

На обгрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята з порушенням чинного зконодавства є протиправною та підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначив, що оскаржуваною постановою відповідача порушено права, свободи та інтереси позивача, а саме: піддано примусовому виконаню виконавчий документ, строк предявлення якого сплинув. На думку позивача, приватний виконавець виконавчого округу Одеської обалсті ОСОБА_3, отримавши заяву ПАТ «Дельта Банк» про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №65 від 15.01.2015 року повинен був встановити невідповідність п. 5 розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року положенню ч. 1 ст. 58 Конституції України та не застосовувати ч. 1 ст. 12 зазначеного ОСОБА_4 до виконавчого напису №65 від 15.01.2015 року, та повернути зазначений виконавчий документ Стягувачу ПАТ «Дельта Банк» у звязку з пропуском однорічного строку предявлення виконавчого напису до виконання.

Окрім того, позивач зазначив, що якщо суд дійде висновку, що п. 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року дійсно супречить положенню ч.1 ст. 58 Конституції України, то повинно бути застосовано положення ч. 1 ст. 58 Конституції України, як норма прямої дії, а тому є законні підстави для задоволення похідної вимоги про звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності п. 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні пооложення ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року про зворотню дію в часі ч. 1 ст. 12 цього ОСОБА_4, про що просить суд.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, зобовязано надати належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №56889689у строк до 08 жовтня 2018 року.

До суду 04 жовтня 2018 року (вхід. №29511/18) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з належним чином засвідченими копіями матеріалів виконавого провадження №56889689.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що приватним виконавцем не порушено вимог законодавтсва при відкритті виконавчого провадження №56889689, оскільки не сплив трирічний строк з дня повернення виконавчого документа стягувачу, який міг бі сплисти в разі не предявлення до примусового виконання 30.06.2020 року.

Так, відповідач зазначив, що безпіставним є посилання позивача на те, що Закон України «Про виконавче провадження» зворотньої дії в часі не має, оскільки норми ОСОБА_4 від 02 червня 2016 року не поширюються на правовідносини, що виникли за виконавчими провадженнями, що були розпочаті та завершені, строки предявлення виконавчих документів, за якими завершилися до набрання чинності закону в новій редакції, однак норми такого закону застосовуються до правовідносин, що виникли за виконавчими провадженнями, що тривають, тобто і у випадках не заверешення строків предявлення виконавчих документів до виконання, що має місце у цьому випадку.

На відкритому судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача на відкрите судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце призначення судового засідання, про що свідчить розписка.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, матеріали виконавчого провадження №56889689, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що 05 серпня 2008 року між ВАТ «СВЕДБАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір №1506/0808/45-040-Z-1, відповідно до п. 2 якого на забезпечення виконання основного зобовязання, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру №14 , що знаходиться у м. Одесі по вулиці Академіка Воробйова в будинку №34 (а.с.11-15).

15 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на майно, а саме: двокімнатну квартиру №14 загальною площею 45,7 кв.м., в т.ч. житловою 27,10 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, буд. 34, яка належить ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості позивача у розмірі 742 913, 60 грн. перед банком «Дельта Банк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк» (а.с.16-17).

Дослідивши копію цього виконавчого напису, суд встановив, що у 2015 році зазначений виконавчий напис було предявлено до примусового виконання, але 21 червня 2016 року, його було повернуто стягувачу, про що міститься відмітка на звороті виконавчого напису. Також у 2017 році цей виконавчий напис знову був поданий до примусового виконання та 30 червня 2017 року повернуто стягувачу, про що міститься відмітка на звороті виконавчого напису.

Суд встановив, що 31.07.2018 року (вхід. №1126) ПАТ «Дельта Банк» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 із заявою (вих. №3136/18 від 30.07.2018 року) в порядку ст. 26 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», в якій просило відкрити виконавче провадження по примусовому стягненню заборгованності з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» на підставі наведеного виконавчого напису (а.с.18-19).

31.07.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56889689 з примусового виконання виконавчого напису №65, виданого 15.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за рахунок коштів від реалізації майна, а саме: двохкімнатної квартири №14, загальною площею 45,70 кв.м., в т.ч. житловою 27,10 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, буд. 34, з метою задоволення вимоги ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 74 2913, 60 грн. (а.с.20-21).

Зазначену постанову направлено позивачу та отримано нею 11.08.2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.22).

Судом досліджені належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого ппровадження № 56889689.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд зробив такі висновки.

Виходячи із змісту позовних вимог та доводів, якими обґрунтовані ці позовні вимоги та наданих представником позивача пояснень, суд дійшов висновку, що змістом спірних правовідносин є чи діяв приватний виконавець правомірно при прийнятті оскаржуваної постанови, у порядку, спосіб та межах наданих йому повноважень.

Спірні правовідносини регулюються ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року та в редакції від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Перевіряючи правомірність дій відповідача при відкритті виконавчого провадження та при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.07.2018 року ВП №56889689, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому ОСОБА_4 органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим ОСОБА_4, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього ОСОБА_4, а також рішеннями, які відповідно до цього ОСОБА_4 підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, до яких, в тому числі відносяться виконавчі написи нотаріусів.

Частиною 1 статті 5 цього ОСОБА_4 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим ОСОБА_4 випадках на приватних виконавців, крім певних випадків.

Статтею 3 ОСОБА_4 встановлено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ст. 18 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим ОСОБА_4 заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стаття 26 цього ОСОБА_4 регулює початок примусового виконання рішення, відповідно до ч. 5 якої, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Так, суд встановив, що на час вчинення виконавчого напису нотаріуса №65 від 15 січня 2015 року, на підставі якого прийнято оскаржувану постанову діяла редакція ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, який втратив чинність з 5 жовтня 2016 року, крім статті 4.

Стаття 4 втратила чинність з 5 січня 2017 року (згідно із ОСОБА_4 України від 2 червня 2016 року N 1404-VIII).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року № 606-XIV, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса №65 від 15 січня 2015 року, він набирає чинності з дня його вчинення і може бути предявлено до примусового виконання протягом одного року (а.с.16-17), тобто до 15 січня 2016 року.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 22 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Статтею 23 цього ОСОБА_4 встановлено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таке тлумачення цієї норми узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 червня 2018 року по справі №727/1256/16-ц.

Матеріалами справи підтверджено, що зазначений виконавчий напис було предявлено до примусового виконання три рази: перший раз його повернуто 21 червня 2016 року, на підставі п. 5 ст. 47 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, про що міститься відмітка на звороті виконавчого напису, тобто, строк наступного предявлення до виконання був до 21.06.2017 року.

Як вже було зазначено, 05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Тобто, на час набуття законної сили цього ОСОБА_4, виконавчий напис не був виконаний та стягувач мав строк на предявлення його до примусового виконання.

Частиною 5 статті 12 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» 1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим ОСОБА_4, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим ОСОБА_4.

В той же час, частиною 1 статті 12 цього ОСОБА_4 встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Тим більш, суд звертає увагу, що відповідно до п.2 ч. 1 ст. 22 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» № 606-XIV було передбчено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено ОСОБА_4.

Матеріалами справи підтверджено, що у 2017 році до Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ще раз був поданий цей виконавчий напис до примусового виконання та був повернутий стягувачу 30 червня 2017 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року у звязку з вісутністю у Боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що вже у 2017 році, цей виконавчий напис був поданий до примусового виконання в порядку ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, який набув законної сили 05 жовтня 2016 року та відповідно, на цей виконавчий напис вже розповсюджувалась дія пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Таке тлумачення пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 30.07.2018 року у справі № 690/89/18, в якій зазначено, що установивши щодо закінчення однорічного строку предявлення виконавчого листа до виконання у звязку із прийняттям та набрання чинності новим законом, - такий строк заявнику було продовжено до трьох років, суди дійшли правильного висновку про те, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є законними та вчиненими в межах повноважень та відповідно до вимог чинного на час відкриття виконавчого провадження закону, оскільки стягувачем був предявлений виконавчий документ до виконання у строк, передбачений ОСОБА_4.

Тому, дій приватного виконавця щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим написом є обґрунтованими та законними та відсутні правові підстави для визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.07.2018 року.

З огляду на вищевикладені встановлені та зясовані судом обставини, застосувавши вище перелічені норми матеріального права, правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню в повному обсязі.

Стосовно клопотання позивача в порядку ч. 4 ст. 7 КАС України про звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності п. 5 розділу XIII Прикінцеві та Перехідні положення ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року про зворотню дію в часі ч. 1 ст. 12 цього ОСОБА_4, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

До спірних правовідносин судом застосовані пункт 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення та ст. 12 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, з огляду на те, що річний строк на предявлення виконавчого напису до примусового виконання на час набуття законної сили цього закону ще не сплинув, а тому встановлено трирічний строк.

Статетю 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових дій), положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року не поширюються на правовідносини, що виникли за виконавчими провадженнями, що були розпочаті та завершені, строки предявлення виконавчих документів за якими завершилися до набрання чинності у новій редакції, однак норми такого застосовуються до правовідносин, що виникли за виконавчими провадженнями, що тривають тобто і у випадках не завершення строків предявлення виконавчих документів до виконання, що має місце у даному випадку.

Таке тлумачення пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 30.07.2018 року у справі № 690/89/18.

З огляду на вищевикладені висновки та проведений аналіз наведених норм права, суд дійшов висновку, що у цих спірних правовідносинах відсутні правові підстави для застосування ч. 4 ст. 7 КАС України, а тому, це клопотання позивача не належить задоволенню.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що приватним виконацем не було порушено вимог законодавства при відкритті виконавчого провадження, оскільки не сплинув трирічний строк з дня повернення виконавчого документа стягувача, який сплине 30.06.2020 року, а тому відповідач при відкритті виконавчого проваження та прийнятті оскаржуваної постанови, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, в звязку з чим позовні вимоги не належать задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У звязку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами ст. 139 КАС України, судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, повязаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь субєкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись положенням Конституції України, ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження»,ст.ст. 6, 7, 14, 77, 90, 139, 161, 255, 271, 269, 287 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса для листування: 65011, м. Одеса-11, а/с 40) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_3 (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Гоголя,19, офіс №1) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 31 липня 2018 року №56889689, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в сроки, встановлені ч. 6 ст.287 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя: Л.Р. Юхтенко

.