Справа № 301/899/18
Суддя: Маркович І. І.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/899/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2018 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючого судді Марковича І.І.

за участі секретаря судового засідання Чийпеш А.П.

представника відповідача Черничко М.В.

третьої особи ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Осійської сільської ради, де третя особа ОСОБА_2 про оскарження дій суб'єкта владних повноважень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Осійської сільської ради, де третя особа ОСОБА_2 про оскарження дій суб'єкта владних повноважень в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Осійської сільської ради від 18.08.2017 року №318 та зобов'язати Осійську сільську раду прийняти рішенням, яким затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,15 га, яка розташована АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_4 зазначену земельну ділянку у власність.

В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що 20 липня 2017 року позивач звернувся до Осійської сільської ради з заявою з доданням технічної документації, яка містить технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Однак відповідач, проігнорував розгляд у встановлені строки заяви позивача.

На запит про доступ до публічної інформації з порушенням строків передбачених Законом України «Про доступ до публічної інформації» посадові особи надали відповідь в якій повідомили, що питання, яке було зобов'язано розглянути вищезазначеним рішенням суду не розглядалося та надали формальну відписку. Відповідач повторно складає безпідставний акт (протокол №3 земельної комісії) від 18.08.2017 та того ж дня затверджує його на сесії сільської ради приймаючи рішення від 18.08.2017 №318. Зазначеним протоколом комісія вирішила залишити межу між дворогосподарствами по бетонній огорожі яка була встановлена в 80-ті роки. Дане твердження є безпідставне.

Вважає дії Осійської сільської ради є протиправними, які порушують законні права та інтереси Позивача та здійсненні з порушень норм земельного законодавства та вимог Закону України «Про місцеве самоврядування». Вбачається те, що сесія ради була скликана за 10 днів і був сформований порядок денний де було вже визначено, що комісія встановить і прийме передбачене заздалегідь рішення. Дані дії підтверджують протизаконність дій Відповідача, а саме фальсифікація документів на користь третіх осіб.

Протягом багатьох років фактична тверда межа між дворогосподарством Позивача та третьої особи на стороні Відповідача - ОСОБА_2 зникла та перемістилась. Твердження Відповідача, що бетонна підпора, яка встановлена у зв'язку з не рівним рельєфом земельної ділянки для відповідної підтримки, є оманливим і безпідставним. Посадові особи Осійської сільської ради відмовили Позивачу у затверджені технічної документації не маючи на це законних підстав чим порушили його право на землю, що передбачено Конституцією та Земельним Кодексом України.

Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, хоча були належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, а тому розгляд справи відбувся у їх відсутність.

Представник відповідача Осійської сільської ради Черничко М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала вважає, що оскаржуване рішення №318 від 18.08.2017 року прийнято на підставі закону та в межах повноважень, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вважають, що позивач претендує на земельну ділянку на якій розташований корівник, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та знаходиться за бетонною огорожею, яка являється межею між сумісними землекоричтувачами.

Суд, заслухавши пояснення третьої особи ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Досліджуючи спірні правовідносини суд звертає увагу на таке.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 ЗК України. Згідно з частинами першою - четвертою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України).

Згідно із частиною 2 статті 20 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 186-1 Земельного кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України).

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що ОСОБА_2, мешкака в АДРЕСА_1 ), після смерті чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, являється власницею цього майна на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим ОСОБА_9, державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №1-453 від 27.07.2011р.

Рішенням виконавчого комітету Ільницької сільської ради депутатів трудящих за №6 від 26 березня 1959 року чоловікові - ОСОБА_8, надано дозвіл на будівництво житлового будинку з надвірними спорудами на старому місці в с.Осій, 222 на земельній ділянці площею 0,223га. Факт користування земельною ділянкою площею 0,2346га стверджується документацією на приватизацію земельної ділянки від 1993 року .

Відповідно до ст.20 Земельного кодексу УРСР право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад. Згідно "Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради.

Пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрет) встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Отже, п. З Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Через 19 років, з дня закінчення будівництва житлового будинку і належних до нього надвірних споруд в АДРЕСА_1) , сусід виявив бажання претендувати на земельну ділянку на якій розташований корівник, позначений на схематичному плані земельної ділянки літ.Д-Д' Технічного паспорта на садибний житловий будинок, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та знаходиться за бетонною огорожею, яка являється межею між суміжними землекористувачами.

Факт законного користування присадибною земельної ділянки стверджується також судовими рішеннями:

- Рішення Іршавського районного суду від 04.06.2010р.

- Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18.08.2010р.

- Рішення Іршавського районного суду від 26.01.2011р.

- Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20.01.2012р

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Органом місцевого самоврядування є Осійська сільська рада Іршавського району, яка уповноважена розглядати земельні питання та приймати з цих питань відповідні рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До і після прийняття спадщини ОСОБА_2 користується зазначеною земельною ділянкою.

Власником земельної ділянки площею 0.2346га, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_3, являється ОСОБА_2, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.02.2018.

Стосовно позивача ОСОБА_4, що проживає в АДРЕСА_1( стара адреса: АДРЕСА_2судом встановлено, що. між їхніми дворогосподарствами в 70-ті роки встановлена бетонна огорожа, яка являється межею суміжних земельних ділянок.

Наказом садівничо-виноградного радгоспу «Перше Травня» №78 від 19 березня 1977 року ОСОБА_4 виділено земельну ділянку під будівництво власного житлового будинку площею 0,07га в с.Осій між сусідами ОСОБА_10 та ОСОБА_11, тобто на земельній ділянці, яка знаходиться на проти. Рішенням виконавчого комітету Осійської сільської ради за №12 від 07.04.1977р. затверджено наказ адміністрації радгоспу «Перше Травня» №78 від 19.03.1977р.( копії додаються).

Тобто, земельна ділянка під будівництво власного житлового будинку площею 0,07га ОСОБА_4 була виділена напроти (через вулицю Лозянська) його земельної ділянки.

Отже, підставою відмови відповідача є накладка земельної ділянки позивача на господарські будівлі ОСОБА_2 та на земельну ділянку площею 0,05га Православної Релігійної Громади с. Осій Української Православної Церкви, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.02.2018 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.12.2017.

Отже, рішення прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому не підлягає скасуванню.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 118, 121, 122, 186 ЗК України, 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Осійської сільської ради, де третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасувати рішення Осійської сільської ради від 18.08.2017 року №318 та зобов'язання Осійську сільську раду прийняти рішенням, яким затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,15 га, яка розташована АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_4 зазначену земельну ділянку у власність - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04 жовтня 2018 року.

Суддя : І. І. Маркович