Справа № 638/4850/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 638/4850/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі:

головуючого судді: Присяжнюк О.В.

суддів: Русанової В.Б. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання - Патової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 р. (ухвалене суддею Цвірюк Д.В., повний текст якого складено 20.08.2018 р.) по справі № 638/4850/18 за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції Полтавській області Департаменту патрульної поліції поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області рядового поліції Рискаль Богдана Анатолійовича

про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (в подальшому - УПП в Полтавській області ДПП) рядового поліції Рискаль Б.А., в якому, з урахуванням клопотання його представника від 14.08.2018 р., просив: скасувати постанову серії ВР № 153731 від 06.04.2018 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в подальшому - КУпАП) і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу 170 гривень; закрити справу про адміністративне правопорушення; відшкодувати на користь позивача витрати на правничу допомогу, визначені в розрахунку наданих послуг у сфері права, згідно договору № 351 від 06.04.2018 р., у розмірі 28000 гривень.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.08.2018 р. позов задоволено, а саме: скасовано постанову поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП рядового поліції Рискаль Б.А. серії ВР №153731 від 06.04.2018 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП; закрито провадження по адміністративній справі відносно позивача за ч. 6 ст. 121 КУпАП; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП судові витрати на правову допомогу в розмірі 28 000 гривень; стягнуто на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, УПП в Полтавській області ДПП подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.08.2018 р. та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, вимог: Закону України «Про дорожній рух»; Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (в подальшому - Правила); КупАП; Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; Закону України «Про судовий збір»; Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому - КАС України), та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Представником позивача ОСОБА_4 надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.08.2018 р. залишити без змін, оскільки це рішення прийнято із дотриманням вимог чинного матеріального та процесуального права. Також представником апелянта надано клопотання про відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, визначених в розрахунку наданих послуг у сфері права від 28.09.2018 р., згідно договору № 351 від 06.04.2018 р., у розмірі 10000 гривень.

У судове засідання учасники справи не з'явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Апелянтом надано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечення явки його представників у судове засідання, так як один його представник перебуває у відпустці, а інший представник знаходиться на лікарняному, що підтверджується копією лікарняного листа. Проте, апелянтом не надано доказів, що в нього відсутня можливість направити в судове засідання іншого повноважного представника, крім зазначених у клопотанні, у зв'язку з чим суд визнає неповажними причини неявки у судове засідання представника апелянта.

Позивачем і його представником надані до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 06.04.2018 р. поліцейським роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Рискаль Б.А. винесено постанову серії ВР № 153731, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень за ч. 6 ст. 121 КУпАП за те, що ОСОБА_1 06.04.2018 р. об 14.55 год. керував транспортним засобом Ford Focus, держ. номер НОМЕР_1, на а/д Київ-Харків-Довжанський М-03 на 395 км, який не перереєстрував у встановлений законом порядок у встановлений термін, у зв'язку із встановленням додаткового обладнання (ГБО), чим порушив п. 30.1. Правил.

Не погоджуючись із вказаною постановою відповідача у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена із порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим всі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП, а саме, витрати на правову допомогу в розмірі 28000 гривень і судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов'язок власників транспортних засобів та осіб, які використовують їх на законних підставах, зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів, передбачений ч. 10 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух».

Пунктом 30.1 розділу 30 Правил встановлено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов'язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовим розглядом встановлено, що 06.04.2018 р. відповідачем винесено постанову серії ВР № 153731 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом Ford Focus, держ. номер НОМЕР_1, на якому не перереєстрував додаткове обладнання (ГБО), чим порушив п. 30.1. Правил.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, відповідач у цій постанові визначив, що транспортний засіб Ford Focus, держ. номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, належить іншій особі - ОСОБА_5 (а. с. 11).

Належність цього транспортного засобу не ОСОБА_1, а ОСОБА_5 також підтверджується Витягом із бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України, наданим відповідачем до суду першої інстанції (а.с. 44).

Проте, незважаючи, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу Ford Focus, держ. номер НОМЕР_1, відповідачем винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, у зв'язку з порушенням ним п. 30.1. Правил, яким обов'язок перереєстрації транспортного засобу покладено виключно на власника цього транспортного засобу.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова відповідача протиправна, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки цією статтею передбачена відповідальність саме за керування транспортним засобом, який не перереєстровано, а не за нездійснення перереєстрації цього транспортного засобу, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки в мотивувальній частині оскаржуваної постанови відповідачем зазначено, що підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за цією статтею є порушення позивачем саме п. 30.1. Правил, тобто, нездійснення перереєстрації транспортного засобу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правову допомогу в розмірі 28000 гривень, який не співмірний із предметом позову, та на підставі доказів, які, на думку апелянта, в порушення вимог ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України не були подані до суду першої інстанції разом із поданням позовної заяви, а також щодо клопотання представника позивача про відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, визначених в розрахунку наданих послуг у сфері права від 28.09.2018 р., згідно договору № 351 від 06.04.2018 р., у розмірі 10000 гривень, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 14.08.2018 р. представником позивача до суду першої інстанції разом із клопотанням про розгляд справи без участі позивача і його представників подано клопотання про відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу із доказами надання такої допомоги.

Як вбачається зі змісту рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.08.2018 р. по справі № 638/4850/18, це рішення прийнято, з урахуванням вищезазначеного клопотання.

Із врахуванням того, що частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила у зв'язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта, що докази здійснення витрат на правничу допомогу повинні надаватися виключно разом із поданням позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо співмірності відшкодування на користь позивача в суді першої інстанції витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 28000 гривень та щодо обґрунтованості клопотання представника позивача про відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 гривень, суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (п. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Судовим розглядом встановлено, що 06.04.2018 р. між ОСОБА_1 та Адвокатським об'єднанням «ТИХОНЕНКО, НАДОЛЯ, ШАДРІН ТА СОРАТНИКИ» укладено договір № 351 про надання правової допомоги (в подальшому - Договір), за умовами якого Адвокатське об'єднання в особі ОСОБА_6 і ОСОБА_4 надають правову допомогу клієнту з приводу його захисту, в тому числі, в судах першої та апеляційної інстанцій.

На підтвердження виконання умов цього Договору в суді першої інстанції подано розрахунок наданих послуг у сфері права від 04.06.2018 р., квитанцію № 0.0..1 від 01.06.2018 р. про оплату ОСОБА_1 Адвокатському об'єднанню «ТИХОНЕНКО, НАДОЛЯ, ШАДРІН ТА СОРАТНИКИ» послуг за надання професійної правничої допомоги у справі № 638/4850/18 у розмірі 28000 гривень і ордер 900 Серії ХВ № 351 від 21.06.2018 р., виданий на підставі Договору.

Дослідивши поданий розрахунок наданих послуг у сфері права від 04.06.2018 р., суд апеляційної інстанції встановив, що в цьому розрахунку в порушення вимог ч. 4 ст. 134 КАС України не деталізовано: які саме консультації та, яка саме судова практика аналізувалася адвокатом 06.04.2018 р. протягом 4 годин на суму 8000 гривень; яку саме судову практику шукали із написанням адміністративного позову до Дзержинського районного суду м. Харкова три помічника адвоката ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 12.04.2018 р. протягом 8 годин на суму 16000 гривень; чим обґрунтована вартість 4000 гривні участі помічника адвоката в судовому засіданні 04.06.2018 р.

Крім того, предметом позову в цій справі є оскарження постанови серії ВР № 153731 від 06.04.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу 170 гривень, тобто, ця справа є справою незначної складності.

Із врахуванням вищевикладених обставин, оскільки у поданих документах не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг у сфері права в розмірі 28000 гривень із посиланням на первинні документи та цей розмір витрат на правничу допомогу не співмірний зі складністю справи, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП судових витрат на правову допомогу в розмірі 28000 гривень, з прийняттям в цій частині постанови про стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень.

Щодо клопотання представника позивача про відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження виконання умов Договору в суді апеляційної інстанції подано розрахунок наданих послуг у сфері права від 28.09.2018 р., квитанцію № 0.0..1 від 30.09.2018 р. про оплату ОСОБА_1 Адвокатському об'єднанню «ТИХОНЕНКО, НАДОЛЯ, ШАДРІН ТА СОРАТНИКИ» послуг за надання професійної правничої допомоги у справі № 638/4850/18 у розмірі 10000 гривень і ордер 167 Серії СМ № 352 від 28.09.2018 р., виданий на підставі Договору.

Дослідивши поданий розрахунок наданих послуг у сфері права від 28.09.2018 р., суд апеляційної інстанції встановив, що в цьому розрахунку в порушення вимог ч. 4 ст. 134 КАС України не деталізовано: які саме консультації та, яка саме судова практика аналізувалася адвокатом 28.09.2018 р. протягом 5 годин на суму 3000 гривень; яку саме судову практику шукали із написанням відзиву на апеляційну скаргу до Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 638/4850/18 протягом 7 годин на суму 7000 гривень, хоча як вбачається із зазначеного вище розрахунку наданих послуг у сфері права від 04.06.2018 р., під час знаходження справи в суді першої інстанції адвокатом і помічниками адвоката вже здійснювався пошук і аналіз судової практики по спірним правовідносинам протягом 12 годин.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним клопотання представника позивача про відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції задовольнити частково в сумі 500 гривень, оскільки у поданих документах не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг у сфері права в розмірі 10000 гривень із посиланням на первинні документи, цей розмір витрат на правничу допомогу не співмірний зі складністю справи, справа в суді апеляційної інстанції розглянута за відсутності представника позивача, а складання відзиву на апеляційну скаргу не потребує значного часу.

Щодо доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 оскаржує постанову серії ВР № 153731 від 06.04.2018 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу 170 гривень. Судовий збір за подання позовної заяви ОСОБА_1 не сплачено.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що необхідними умовами для обчислення та сплати судового збору за подання позову в цій категорії справ є встановлення та віднесення предмета оскарження до об'єктів справляння судового збору. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення проводиться, з урахуванням положень статей 287, 288 КупАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий розгляд цих справ.

Норми Закону України «Про судовий збір» не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення.

У зв'язку з цим за подання позивачем позову у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Із врахуванням вищевикладеного, суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП судові витрати по сплаті судового збору, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Таким чином, із урахуванням вищевикладеного, у зв'язку з тим, що судом першої інстанції при розгляді цієї справи допущено порушення норм процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає необхідним, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 р. в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП на користь позивача судових витрат на правову допомогу в розмірі 28 000 гривень, з прийняттям в цій частині постанови про стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень, і в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП на користь держави судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок. В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 р. залишити без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 500 гривень.

Керуючись ст. ст. 77, 79, 132, 134, 139, 243, 268, 271, 272, 286, 308, 315, 317, 322, 325, 326 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 р. по справі № 638/4850/18 скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції судових витрат на правову допомогу в розмірі 28000 (двадцять вісім тисяч) гривень.

В цій частині прийняти постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (, вул. Європейська, буд. 164, м. Полтава, 36008) судові витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 1000 (одна тисяча ) гривень.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 р. по справі № 638/4850/18 скасувати в частині стягнення на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 р. залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (, вул. Європейська, буд. 164, м. Полтава, 36008) судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 500 (п'ятсот) гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді В.Б. Русанова В.В. Катунов