Справа № 0340/1519/18
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1519/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області, зобовязання розглянути повторно клопотання про надання дозволу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в червні 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що знаходиться за межами населених пунктів Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області. Однак відповідач листом від 27.06.2018 №З-1706/0-1113/2-09 відмовив позивачу в наданні такого дозволу з тих підстав, що на території Мервинської сільської ради відсутні вільні земельні ділянки. Разом з тим, повідомив позивача, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції земельними ділянками» відповідачем проведено резервування земельних ділянок для учасників АТО. Бажана для відведення земельна ділянка не зарезервована для передачі у власність учасникам АТО. Вважає, що відповідач протиправно відмовив у наданні вказаного дозволу, оскільки законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні останнього, а наведені відповідачем підстави не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, з огляду на що просить визнати такі дії відповідача протиправними та зобовязати повторно розглянути його клопотання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.15-19) позовних вимог ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на те, що відповідно до листа Мервинської сільської ради Горохівського району на території сільської ради відсутні вільні земельні ділянки. Разом з тим, відповідачем на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції земельними ділянками» сформовано перелік земельних ділянок, які зарезервовані для передачі у власність учасникам бойових дій та членам їх сімей, який є відкритим та оприлюднений на офіційному веб-сайті ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Бажана позивачем до відведення земельна ділянка у вказаному переліку відсутня. В звязку з наведеним ГУ Держгеокадастру у Волинській області правомірно не надало позивачу дозвіл на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, розташовану на території Мервинської сільської ради Горохівського району на підставі поданої ним заяви, оскільки місце розташування земельної ділянки, щодо якої звернувся позивач, не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, розпорядженню Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р, яке є обовязковим до виконання на всій території України усіма субєктами суспільних відносин. Просив відмовити повністю у задоволенні позову.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 як учасник бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій від 23.09.2015 (а.с.10), звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, розташованої за межами населених пунктів Мервинської сільської ради Горохівського району.

27.06.2018 відповідач листом за вих.№З-1706/01113/0/95-18 повідомив позивача про те, що на запит ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 05.06.2018 року за №18-3-0.32-3915/2-18 щодо висловлення позиції стосовно можливості наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, Мервинською сільською радою Горохівського району надіслано лист від 13.06.2018 № 125/1.11/2-18, яким заперечувалося надання такого дозволу, оскільки на території сільської ради відсутні вільні земельні ділянки.

Також повідомлено, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції земельними ділянками» відповідачем проведена робота по обстеженню земельних ділянок на їх придатність для садівництва, ведення особистого селянського господарства та проведено резервування земельних ділянок для учасників АТО. Інформацію про зарезервовані земельні ділянки для учасників АТО можна отримати з офіційного сайту ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Також повідомлено, що бажана для відведення у власність земельна ділянка не зарезервована для передачі у власність учасникам АТО (а.с.11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини першої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

При цьому згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних норм вбачається, що законом встановлені виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Тобто, відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли субєктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування обєкта вимогам, встановленим ЗК України, вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області у своїй відповіді на заяву ОСОБА_1 від 27.06.2018 №З-1706/0-1113/95-18 посилався на відповідь Мервинської сільської ради від 13.06.2018 №125/1.11/2-18, в якій повідомлено відповідача, що у даній сільській раді на сьогоднішній день земельні ділянки відсутні так, як на землі резерву й запасу був проведений аукціон і агрофірма «Колос» не припинила користування, договір оренди від 25.06.2010 заключний з ПОА «Колос» та Горохівською РДА терміном на 10 років (а.с.23). При цьому також вказує, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції земельними ділянками» відповідачем проведена робота по обстеженню земельних ділянок на їх придатність для садівництва, ведення особистого селянського господарства та проведено резервування земельних ділянок для учасників АТО. Інформацію про зарезервовані земельні ділянки для учасників АТО можна отримати з офіційного сайту ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Також зазначає, що бажана для відведення у власність земельна ділянка не зарезервована для передачі у власність учасникам АТО (а.с.23).

На думку суду, лист відповідача від 27.06.2018 №З-1706/0-1113/95-18 не є мотивованою відмовою у наданні дозволу на розроблення документації з землеустрою, оскільки виходячи із його змісту, відповідачем не було проаналізовано розташування місцезнаходження земельної ділянки, яку просить надати позивач, з місцем розташування орендованої ділянки і їх співпадіння.

Крім того, відповідачем не зясовано, чи земельна ділянка, на яку просить надати позивач дозвіл, знаходиться саме в межах території земель, які орендує ПОА «Колос», та не надано доказів укладення договору оренди та державної реєстрації цих прав на вказану земельну ділянку.

При цьому, слід зазначити, що лист Мервинської сільської ради не є нормативно-правовим актом, а носить лише інформативний характер та не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га.

Будь-яких інших доказів щодо відсутності вільних земельних ділянок на території Мервинської сільської ради відповідачем не подано.

Таким чином, посилання відповідача на лист Мервинської сільської ради є необґрунтованими.

Разом з тим, безпідставним є посилання відповідача на те, що бажана для відведення у власність земельна ділянка не зарезервована для передачі у власність учасникам антитерористичної операції, з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 1, 2 розпорядження Кабінету Міністрів України №898-р від 19.08.2015 «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» з метою забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру і обласним та Київській міській державним адміністраціям за участю органів місцевого самоврядування визначити протягом місяця на території відповідної області та м. Києва земельні ділянки для відведення учасникам антитерористичної операції та сімям загиблих учасників антитерористичної операції. Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру, обласні та Київська міська державні адміністрації повинні забезпечити, серед іншого, розгляд у першочерговому порядку звернення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок.

Тобто вказаним розпорядженням не передбачено заборон для надання дозволу на розроблення проектів землеустрою, зокрема для ведення особистого селянського господарства учасниками АТО, з числа земельних ділянок, які не включені до переліку зарезервованих земельних ділянок учасникам бойових дій.

Частиною третьою статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що розпорядження Кабінету Міністрів України не є нормативно-правовим актом, не має вищої юридичної сили ніж ЗК України, при цьому не передбачає підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність у звязку із не резервуванням земельної ділянки у власність учасникам АТО та членам їх сімей.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказану норму Конституції України суд зазначає, що неправомірною є відмова відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав інших, ніж передбачено законом, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом, відповідач у листі від 27.06.2018 №З-1706/0-1113/95-18 не наводить жодної вищевказаної підстави, яка передбачена частиною сьомою статті 118 ЗКУ для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Аналогічні посилання викладені у постанові Верховного Суду від 24.09.2018 у справі №814/1239/16.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б спростовували наявність у позивача субєктивного права на одержання даної земельної ділянки.

Відтак, зважаючи на те, що відповідачем не було вставлено підстав, передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України, та не наведено будь-яких доказів про підставність та обґрунтованість своєї відмови, яка викладена у формі листа від 27.06.2018 №З-1706/0-1113/0/95-18, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинені протиправні дії.

Водночас суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Приписами частини першої статті 5 КАС України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Судом встановлено, що права та законні інтереси ОСОБА_1 порушені відповідачем, оскільки наявними у матеріалах справи допустимими доказами підтверджено протиправність дій останнього у безпідставній відмові на звернення позивача про надання дозволу на відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області. Відтак такі дії відповідача слід визнати протиправними та зобовязати ГУ Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 01.06.2018 та прийняти рішення відповідно до норм ЗК України з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у даному рішенні.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 червня 2018 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

ОСОБА_3Плахтій