Справа № 208/3425/17(2-а/208/222/17)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2018 року справа № 208/3425/17(2-а/208/222/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.,

суддів: Мельника В.В. Чепурнова Д.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року

у адміністративній справі № 208/3425/17(2-а/208/222/17) за позовом ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області «про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій», -

в с т а н о в и л а :

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області «про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій»

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржене позивачем по справі з підстав неповного з'ясування судом обставин, не врахування доводів позивача та помилкового застосування норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Перевіривши під час апеляційного перегляду даної справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що представник позивача по цій справі, діючи на підставі нотаріально посвідченої довіреності звертався до Дніпродзержинського об'єднаного УПФУ Дніпропетровської області із заявою, в якій просив у зв'язку з проведенням на території Донецької області АТО взяти на облік пенсіонера ОСОБА_1 та витребувати його електрону пенсійну справу, на підставі якої поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком з 07.10.2009 року в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства, як не працюючому пенсіонеру.

Проте, Рішенням № 25 від 24.02.2017 р. Кам'янським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 відмовлено з посиланням на те, що відповідно до п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію за місцем перебування на обліку одержувача пенсії, а не за місцем реєстрації довіреної особи.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову у цій справі, суд першої інстанції виходив з правомірності рішення відповідача, оскільки п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій передбачено подання заяви для призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання заявника.

При цьому, суд першої інстанції вирішуючи спір у цій справі по суті узяв до уваги, що позивач до виїзду в Ізраїль не перебував на обліку у м. Дніпродзержинську (Кам'янське), а останнім місцем його реєстрації в Україні - є АДРЕСА_1, тому враховуючи, що окремі райони Донецької та Луганської областей тимчасово не контролюються українською владою і органи Пенсійного фонду на вказаних територіях не здійснюють свою діяльність, а питання щодо призначення пенсій особам, що були зареєстровані в окремих районах Донецької та Луганської областей та виїхали на постійне місце проживання за кордон до початку проведення антитерористичної не врегульовано Порядком взаємодії внутрішньо переміщених осіб із вказаних районів із органами Пенсійного фонду України, суд першої інстанції підтримав позицію пенсійного органу щодо необхідності звернення позивача по цій справі не за місцем реєстрації і проживання його представника, тобто, не до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області, а до Пенсійного фонду України задля визначення територіального управління Пенсійного фонду України, уповноваженого розглянути заяву про призначення пенсії..

Судова колегія не погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції у цій справі, оскільки право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України (ст.24, ст.46 Конституції України) та забезпечується державою шляхом: рівності конституційних прав і свобод громадян, та рівності перед законом, без будь-яких привілеїв чи обмежень за ознаками соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками; а також правом кожного громадянина на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічні принципи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування щодо рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат прописані також в ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Переглядаючи рішення суду першої інстанції у цій справі, судова колегія звертає увагу на те, що громадянину України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 була призначена з 01.03.1998 року пожиттєво, відповідно Донецьким Центрально-міським УПСЗН м.Макіївка позивачу 01.05.1998 року було видано пенсійне посвідчення (а.с.7). Пенсія позивачем отримувалася за місцем його реєстрації та постійного проживання в м. Макіївці до березня 1999 року.

Виплата пенсії позивачу була припинення у березні 1999 році на підставі діючих на той час положень ч.1 ст.49 та ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» внаслідок його виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю, та не була відновлена виплатою з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 7 жовтня 2009 року, яким положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), хоча вказане рішення Конституційного Суду України є безумовною підставою для поновлення позивачу виплати раніше призначеної їй пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, звернення представника позивача по цій справі, якій діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про витребування електронної пенсійної справи ОСОБА_1 та взяття останнього на облік як пенсіонера за місцем реєстрації його представника, а також поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії з 07.10.2009 року в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства як не працюючому пенсіонеру - пов'язано з припиненням діяльності Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі Донецької області та не виконання своїх функцій у зв'язку з введенням в Донецькій області АТО.

Судова колегія підкреслює, що припинення виплат пенсій було передбачено пунктом 2 частини першої статті 49 та статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції, діючій до 7 жовтня 2009 року, але з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу органи ПФУ мали відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

У цій справі, припинення виплати пенсії відбулося у березні 1999 року, тобто в період дії пункту 2 частини першої статті 49 та статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції діючій до 7 жовтня 2009 року, коли законодавством передбачалося припинення виплати пенсії у зв'язку з виїздом на проживання за кордон особи, якій вже була призначена пенсія.

Як констатовано Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009, виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожний громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Позиція пенсійного органу, з якою погодився суд першої інстанції, стосовно подачі заяви про поновлення виплати пенсії всупереч п.1.5 Порядку №22-1, тобто, не особисто пенсіонером, а його представником за довіреністю, є необґрунтованою, оскільки згідно тексту наведеного пункту, заява про поновлення виплати пенсії може бути подана через законного представника, як це і було зроблено позивачем - їх представник має відповідну довіреність на вчинення дій від імені позивача.

Помилковими судова колегія визнає висновки суду першої інстанції у цій справі стосовно відсутності правових підстав для взяття позивача на облік Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області і витребування його пенсійної справи з УПФУ м.Макіївки для поновлення йому пенсійних виплат, оскільки попереднє перебування позивача на обліку за місцем його проживання, тобто, на непідконтрольній на даний час території Донецької області, на якій тимчасово припинена діяльність органів державної влади України на період проведення АТО, також як і не урегульованість чинним законодавством до наступного часу питання про виплату пенсій громадянам України, які проживають за її межами - не є перешкодою в забезпеченні гарантованого статтями 24, 25, 46 Конституції України на соціальний захист позивача у старості, і така відмова у виплаті ОСОБА_2, як громадянину України, у відновленні виплати раніше призначеної йому пенсії за віком буде свідчити лише про дискримінаційне поводження з особою за ознаками місця її проживання.

Протиправність відмови пенсійного органу в задоволені заяви ОСОБА_1 лише у зв'язку з відсутністю механізму постановки на облік та відновлення і виплати пенсії громадянам України, які раніше отримували пенсію проживаючи на непідконтрольній території Донецької області та виїхали на проживання за кордон, підтверджується також практикою Європейського Суду з прав людини, якою підкреслюється, що у вказаний спосіб тільки породжується дискримінація громадян України, які постійно проживають за кордоном та яким пенсія виплачувалась за місцем останнього проживання в Україні на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції, тому порушено право позивача повинно бути відновлено саме тим територіальним пенсійним органом, до якого він звернувся з відповідною заявою, тобто, відповідачем у цій справі.

Обговорюючи питання щодо періоду за який відповідач по справі зобов'язаний здійснити нарахування та виплату раніше призначеної позивачу пенсії за віком, судова колегія виходячи з положень ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнає, що позивач має право на отримання пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, а відповідно до абзацу 3 ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсії позивача за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, має бути підвищений з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону, якими визначено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія визнає обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства доводи апеляційної скарги представника позивача по цій справі, оскільки забезпечення права позивача на отримання пенсії за віком становить суть взятих на себе державою зобов'язань і відповідача по справі не було правових підстав для відмови позивачу у відновленні виплати раніше призначеної йому пенсії.

За вказаних обставин, судова колегія вважає висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими внаслідок неналежної оцінки фактичних обставин та норм матеріального права, яким регулюються спірні правовідносини, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття у справі іншого рішення про задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, судова колегія -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року - скасувати, та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Визнати протиправною відмову Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в задоволені поданої 27 червня 2017 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заяви про витребування матеріалів пенсійної (електроної) справи ОСОБА_1 з попереднього місця перебування його на обліку - Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі Донецької області, та взяття на облік ОСОБА_1 за місцем реєстрації його представника - ОСОБА_3, і про поновлення ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за віком з 07.10.2009 року в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства як не працюючому пенсіонеру

Рішення № 25 від 24.02.2017 р. Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області стосовно відмови ОСОБА_1 в поновленні та виплаті раніше призначеної пенсії за віком - скасувати

Зобов'язати Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (по Південному районі м. Кам'янське), яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у у Баглійському районі м. Дніпрозержинська витребувати пенсійну (електрону) справу ОСОБА_1 з попереднього місця перебування його на обліку - Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі Донецької області.

Зобов'язати Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (по Південному районі м. Кам'янське), яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у у Баглійському районі м. Дніпрозержинська поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з 07.10.2009 року в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства, як не працюючому пенсіонеру

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов