Справа № 826/14061/17
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 жовтня 2018 року № 826/14061/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доЦентральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
третя особа:Управління Державної казначейської служби України у місті Києві
провизнання неправомірною відмови, зобов'язання вчинити дії,, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з вимогами:

- визнати неправомірною відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві подання про повернення 14370,67 грн сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна;

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплаченого в сумі 14370,67 грн при укладанні договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.06.2017.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що нею в якості законного представника своїх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклала договір купівлі-продажу квартири, перед укладенням якого позивачем в інтересах малолітніх дітей, сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продаж майна у розмірі 1% від вартості придбаного житла, а саме: 14 370,67 грн. Позивач наполягає, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу майна підлягає поверненню, оскільки житло придбавалося дітьми позивача вперше. З огляду на наведене, відмова відповідача у поверненні збору є протиправною, а права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Посилаючись на те, що свідчить про наявність підстав для вжиття судом заходів до відновлення порушеного права.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2017 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

На виконання вимог суду позивачем 04.12.2017 подані додаткові докази.

07.12.2017 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України - викладено його в новій редакції.

Пунктом 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з наведеним, розгляд даної справи продовжується судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач, повідомлений про день час і місце розгляду справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, заяв/клопотань суду не направляв, причини неявки суду не повідомим.

В судовому засіданні 20.03.2018 на підставі пункту 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням письмової заяви представника позивача, суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Водночас, за результатом розгляду матеріалів справи суд прийшов до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Так, на підставі частини 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України суд визнав за необхідне залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, оскільки рішення у справі може вплинути на її обов'язки.

У зв'язку з наведеним, суд дійшов висновку про доцільність виходу з письмового провадження та призначення справи до судового розгляду.

03.07.2018 в судовому засіданні суд протокольною ухвалою залучив до участі у справі другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, враховуючи вимогу позивача в частині зобов'язання вчинити дії.

В призначене на 04.09.2018 представники відповідачів і третьої особи в судове засідання не з'явились, заяв/клопотань не направляли, причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до пункту 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд, на підставі письмової заяви останнього, ухвалив про здійснення розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

14.06.2017 між ОСОБА_4 з одної сторони та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з іншої, від імені яких діяла їх законний представник - мати, ОСОБА_1, укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук І.І. та зареєстрований в реєстрі за №1019. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_2 і ОСОБА_3 придбали у власність в рівних частинах по ? (одній другій) частині кожному квартиру АДРЕСА_1.

Позивач, діючи в інтересах своїх неповнолітніх дітей сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 14370,67 грн, що підтверджується копією квитанції № 199 від 14.06.2017 та меморіальним ордером №2653427SB від 15.06.2017.

07.09.2017 позивач звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого.

Листом від 20.09.2017 за №53862/16 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило про відсутність підстав для повернення збору, мотивуюче це тим, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог та наявності підстав для їх задоволення, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини першої статті 2 цього ж передбачено, що об'єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок №1740).

Згідно з абзацом першим пункту 15-1 Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З аналізу наведених норм вбачається, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як встановлено судами, факт придбання позивачем квартири у власність підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим в нотаріальному порядку та зареєстрованим в реєстрі за №18.

В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, наявна інформація, що за ОСОБА_6 зареєстровано право власності лише на одну квартиру АДРЕСА_2, яка набута на підставі договору купівлі-продажу від 20 січня 2016 року. Інших відомостей, зокрема, про наявність у власності позивача іншого нерухомого майна (житла) чи про придбання ним такого майна, немає.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на Управління ПФУ покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи які підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізми перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов'язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (справа №819/1498/17), 31 січня 2018 року (справа №819/1667/17) та 20 березня 2018 року (справа №819/1249/17), від 19 червня 2018 року (справа №607/14722/16-а), від 11 липня 2018 року (справа №819/242/17).

Наведене в сукупності дає суду правові підстави для визнання протиправною відмови Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві подання про повернення 14370,67 грн сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна, оформленого листом від 20.09.2017 за №53862/16.

При цьому, при вирішенні питання про відновлення порушеного права позивача судом враховується наступне.

Відповідно до додатка №1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» УПФУ у Подільському районі міста Києва реорганізоване шляхом злиття в Центральне об'єднане УПФУ в місті Києві.

29 березня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №203 від «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві», якою затверджено перелік територіальних органів Пенсійного фронду України, які реорганізуються шляхом злиття, а саме: Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві реорганізовано шляхом злиття та створено нову юридичну особу - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Таким чином, станом на день розгляду справи по суті, особою, до якої перейшли права і обов'язки відповідача у даній справі, передані на підставі наведених вищевказаних нормативно-правових актів, є Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

З огляду на наведене, належним відповідачем у даній справі в частині вимог щодо зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплаченого в сумі 14370,67 грн при укладанні договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.06.2017, станом на момент постановлення рішення у даній справі є саме Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Відтак, вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом зобов'язання ГУ ПФУ в м. Києві подати до Управління Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 помилково сплаченого судового збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 14370,67 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст.3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві подання про повернення 14370,67 грн сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна, оформленого листом від 20.09.2017 за №53862/16.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати до Управління Державної казначейської служби України в місті Києві подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 14370,67 грн (чотирнадцять тисяч триста сімдесят) гривень 67 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1)

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, )

Суддя: Н.А. Добрівська