Справа № 826/8776/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 жовтня 2018 року № 826/8776/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного у м. Києві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану про зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Святошинського районного у м. Києві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану, у якому просить зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису № 3 від 28.01.1957 про народження ОСОБА_1, складеного виконавчим комітетом Давидківської сільської ради Коростенського району Житомирської області, де в графі національність матері ОСОБА_2 «українка» змінити на національність «полька».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що він звертався до Святошинського районного у м. Києві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про внесення змін у свідоцтво про народження, проте за результатом розгляду вказаної заяви, відповідачем у її задоволенні було відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач не з'явився, подавши клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіславши лист, у якому Святошинський районний у м. Києві відділ Державної реєстрації актів цивільного стану просив розглядати справу без участі їх представника.

Так, на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час реєстрації народження позивача в свідоцтві НОМЕР_1 від 13.10.1978, виданого виконавчим комітетом Давидківської сільської ради Коростенського району Житомирської області, зазначено національність батька «українець», національність матері «українка». (а. с. 8)

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя (батьків позивача) № 4 від 25.09.2015 на ОСОБА_3 та ОСОБА_2, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Коростенському району Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, зазначено національність чоловіка «українець», національність жінки «полька». (а. с. 9)

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження матері позивача - ОСОБА_2 № 5 від 25.09.2015, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Коростенському району Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області вказано національність батька дитини ОСОБА_5 «поляк», національність матері ОСОБА_6 «полька». (а. с. 10)

Позивач, вважаючи себе за національністю етнічним поляком, оскільки виховувався в польських традиціях, звернувся до Святошинського районного у м. Києві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін до актового запису про своє народження, на що листом № 5438/16.10-36 від 19.12.2017 було надано відповідь, у якій позивачу відмовлено у задоволенні заяви. (а. с. 11)

Позивач вважає, що відмова є протиправною, оскільки його мати ОСОБА_2 відповідно до первинних документів про народження за національністю є полька, її батьки також мають польську національність, а отже, наявність в первинних документах зазначення національності його матері «українка» є механічними помилками, з огляду на що, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (надалі по тексту - Закон № 2398-VI), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі по тексту - Правила №96/5), Порядком ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064 (далі по тексту - Порядок №1064).

У силу положень ст. 49 Цивільного кодексу України та ст. 2 Закону № 2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відомості про походження фізичної особи вносяться до акту цивільного стану, який підлягає державній реєстрації, а також обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту ст. 1 Закону № 2398-VI вбачається, що цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

У свою чергу, ст. 6 Закону № 2398-VI визначена компетенція (повноваження) органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Зокрема, ч. 1 ст. 6 Закону № 2398-VI закріплено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Як зазначено в ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 9 Закону № 2398-VI правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Приписами ч. ч. 2-4 ст. 22 Закону № 2398-VI визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Розділом ІІ Правил № 96/5.

Згідно з п. 2.1 Правил № 96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

Пунктом 2.6 Правил № 96/5 визначено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Відповідно до п. 2.7 Правил, на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом ДРАЦС додаються до матеріалів справи повні витяги з державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Згідно з п. 2.12 Правил, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову у цьому за наведеною формою. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження у судовому порядку, що відповідає диспозиції норми п. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до п. 2.15.9 Правил висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Аналіз викладених норм свідчить про те, що орган реєстрації актів цивільного стану вправі внести зміни до актового запису цивільного стану тільки у випадку, коли для цього наявні достатні докази.

Також, слід звернути увагу на висновок, що викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.02.2018 у справі № 760/19921/16-ц, у якому суд зазначив, що ЦПК України не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності, хоча зазначений перелік справ, не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки, з огляду на що, заявник не позбавлений права звернутися для вирішення питання про приналежність її до німецької національності до органів реєстрації актів цивільного стану як суб'єкта владних повноважень, з метою внесення змін до актового запису щодо її національності, а у разі відмови такого суб'єкта - оскаржити її в судовому порядку.

Судом установлено, що відмовляючи у задоволенні заяви позивача, Святошинський районний у м. Києві відділ Державної реєстрації актів цивільного стану роз'яснив, що для вирішення даного питання про внесення змін до актового запису про народження, позивачу необхідно звернутись до суду про встановлення факту, що має юридичне значення. (а. с. 11)

Таким чином, ураховуючи висновки, що викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.02.2018 у справі № 760/19921/16-ц, суд вважає, що оскарження відмови територіального відділу Державної реєстрації актів цивільного стану, як суб'єкта владних повноважень у внесенні змін до актового запису має оскаржуватись у порядку адміністративного судочинства, а не шляхом установлення факту, що має юридичне значення.

Проте, суд звертає увагу на те, що позивач у даній позовній заяві не оскаржує рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, а просить суд зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису № 3 від 28.01.1957 про народження ОСОБА_1, складеного виконавчим комітетом Давидківської сільської ради Коростенського району Житомирської області, де в графі національність матері ОСОБА_2 «українка» змінити на національність «полька».

Необхідно зазначити, що ураховуючи відповідь Святошинського районного у м. Києві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану, викладену в листі № 5438/16.10-36 від 19.12.2017, суд вважає, що відповідач, роз'ясняючи позивачеві, що внесення змін до актового запису про народження має звернутись до суду про встановлення факту, що має юридичне значення, помилково вказав на такий порядок, проте не розглядав заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 по суті, а саме на наявність чи відсутність повного пакету документів та інших підстав для можливості внесення змін в актовий запис про народження.

Ураховуючи вищевикладене, а також те, що позивач у даній позовній заяві не оскаржує дії відповідача щодо неправомірності відмови у задоволенні його заяви, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 241 - 243, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Святошинського районного у м. Києві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану про зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко