Справа № 0340/1477/18
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1477/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Петроль» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправним та скасування розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр-Петроль» (далі ТзОВ «Укр-Петроль») звернулося в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправним та скасування розрахунку № 3171 від 26.06.2018 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 016045 від 17.07.2017 року на суму 208,2 євро.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2018 року посадовими особами Укртрансбезпеки у Волинській області на 382 км. М-07 проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки SCANIA R420, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом-цистерною марки ПП INDOX, реєстраційний номер AC1029ХТ, що належать ПП «Укр-Петроль» на праві власності, яким здійснювалось перевезення вантажу дизельного пального. Перевіркою встановлено перевищення вагових параметрів навантаження на строєну вісь 23.10 т проти дозволених 22 т, за результатами проведеного габаритно-вагового контролю складено довідку від 26.06.2018 року № 0003929 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт від 26.06.2018 року № 0010858 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та оскаржуваний розрахунок № 3171 від 26.06.2018 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 138,80 євро. З вищевказаними документами позивач не погоджується, оскільки габаритні показники вказаного транспортного засобу із вантажем за вагою не перевищують допустимих норм, встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а встановлення перевищення показників навантаження на строєну вісь при здійсненні габаритно-вагового контролю стало наслідком некоректного зважування вантажу та неврахування при зважуванні стану вантажу (рідина) та повязаних із цим станом особливостей зважування. Також вказує на те, що під час здійснення габаритно-вагового контролю було порушено процедуру його здійснення: у довідці не вказані час і місце здійснення габаритно-вагового контролю та не зазначено найменування пункту габаритно-вагового контролю та його тип стаціонарний чи пересувний; вищевказаний транспортний засіб не був затриманий посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області і продовжив свій рух за визначеним маршрутом; водієві не пропонувалось привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами; чинним законодавством не визначено вимог обовязковості отримання дозволу на перевезення подільних (рідких) вантажів за умови дотримання загальних вимог щодо ваги транспортного засобу; у довідці зазначено тип транспортного засобу виділено п. 12 контейнеровоз, а тому згідно Правил дорожнього руху допустиме навантаження на строєні осі транспортного засобу 24 т, що свідчить про відсутність перевищення нормативного параметру; під час здійснення габаритно-вагового контролю водієві було відмовлено у проведені точного зважування автомобіля на стаціонарному пункті зважування з урахуванням ваги вантажу (згідно ТТН) та ваги порожнього транспортного засобу; в актах та інших документах не міститься будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю. Також вказує на те, що відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 плата за проїзд визначається виходячи з пройденої відстані або відстані, яку перевізник має намір проїхати, при цьому одночасне внесення плати і за пройдений, і за запланований маршрут не передбачено. Відповідач, здійснюючи спірний розрахунок, допустив припущення щодо відстані перевезення (347 км), яке призвело до неправильного розрахунку плати за перевищення навантаження на вісь. Просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 06.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзив на позов представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що за результатами габаритно-вагового контролю вищевказаного транспортного засобу з напівпричепом було встановлено, що навантаження на строєну вісь напівпричепа становило 23.1 т при нормативно допустимому 22 т. Результати зважування зафіксовано в талоні від 26.06.2018 року № 544. Зважування проводилось приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030T-AS2-PWIA №417, який зареєстрований в реєстрі органу з оцінки відповідності за №UA.TR.002.CB.0306-17 та відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. Таким чином, засіб вимірювальної техніки є справним та придатним до застосування. Звертає увагу, що згідно зі статтями 222, 265-2 КУпАП повноваження із складання протоколів та розгляду справ про адміністративні правопорушення належать до компетенції органів Національної поліції України, а тому забороняти рух транспортного засобу або тимчасово його затримувати відповідач не вправі. Повторне зважування транспортного засобу не здійснювалось, оскільки таке зважування відповідно до пункту 24 Порядку №879 проводиться після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд, а позивач відповідних дій не вчиняв. Враховуючи те, що позивач не мав дозволу на рух великовагового транспортного засобу на маршруті (м. Коростень - м. Володимир- Волинський), посадовими особами відповідача правомірно розраховано плату за проїзд за всю відстань маршруту, а не за її частину. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від учасників справи інших заяв по суті справи та клопотань про розгляд справи в судовому засіданні не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2018 року на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області у період з 25.06.2018 року по 01.07.2018 року, направлення від 22.06.2018 року № 011605, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області проводилась рейдова перевірка транспортних засобів, перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів на 382 км автодороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин».

Під час проведення такої рейдової перевірки 26.06.2018 року посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Волинській області зупинили транспортний засіб марки SCANIA R420, (тип вантажний сідловий тягач), реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом паливоцистерна марки ПП INDOX, реєстраційний номер AC1029ХТ, під керуванням водія ОСОБА_1, провели габаритно-ваговий контроль вказаного транспортного засобу.

Вказаний транспортний засіб з напівпричепом належать на праві власності ПП «Укр-Петроль», про що свідчать свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, факт використання транспортних засобів ТзОВ «Укр-Петроль» та факт здійснення перевезення 26.06.2018 року вантажу позивач не заперечує. Водій ОСОБА_1 надав для перевірки такі документи: посвідчення водія відповідної категорії серії ВНА №117965; свідоцтво про реєстрацію тягача марки SCANIA R420, реєстраційний номер НОМЕР_1; свідоцтво про реєстрацію напівпричепа ПП INDOX, реєстраційний номер AC1029ХТ; товарно-транспортну накладну від 26.06.2018 року №РН-260607.

Як вбачається з товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 26.06.2018 року №РН-260607, ТзОВ «Укр-Петроль» здійснювалося перевезення вантажу дизельне паливо ДТ-Л-К5, обєм нафтопродукту 29000,00 дм3, маса нафтопродукту (кг) не вказана, місце навантаження м. Коростень, місце розвантаження м. Володимир-Волинський.

Результати габаритно-вагового контролю відображені у талоні про зважування № 544 від 26.06.2018 року та у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0003929 від 26.06.2018 року, з яких вбачається, що повна маса транспортного засобу марки SCANIA R420, реєстраційний номер НОМЕР_1, та напівпричепу паливоцистерни марки ПП INDOX, реєстраційний номер AC1029ХТ, становить 38,55 т, навантаження на передню вісь тягача 6,7 т, навантаження на задню вісь тягача 8,75 т., навантаження на строєну вісь 23.1 т (7,55, 7,2, 8,35) при нормативно допустимому - 22 т.

За результатами габаритно-вагового контролю складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 26.06.2018 року № 0010858, в якому зафіксовано, що повна маса вищевказаного транспортного засобу з напівпричепом становить 38,55 т (при нормативно допустимій 40 т, тобто перевищення не було), осьові навантаження - на строєну вісь 23.1 т при нормативно допустимому - 22 т.

На підставі вказаного акту проведено спірний розрахунок № 3171 від 26.06.2018 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно акту від 26.06.2018 року № 0010858, відповідно до якого позивачу за пройдену відстань 347 км. (Житомирська область, місто Коростень Волинська область, місто Володимир-Волинський) нараховано до сплати 138,80 євро.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільні дороги», Законом України «Про автомобільний транспорт», Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 1, підпунктами 2, 15, 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 (далі - Положення), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорт. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному &?о;…&gз; транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення).

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що Управлінню Укртрансбезпеки у Волинській області надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок №1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

При цьому, за приписами пункту 13 Порядку № 1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Згідно із пунктами 14, 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших обєктах, що використовуються субєктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Перевіряючи доводи учасників справи щодо процедури здійснення габаритно-вагового контролю, суд враховує, що механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2, пунктом 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За змістом підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Так відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SCANIA R420, (тип вантажний сідловий тягач), реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом марки ПП INDOX (тип паливоцистерна), реєстраційний номер AC1029ХТ, встановлено, що загальна маса транспортного засобу становила 38,55 т (при нормативно допустимій - 40 т), навантаження на передню вісь тягача 6,7 т (при нормативно допустимому 11 т), навантаження на задню вісь тягача 8,75 т (при нормативно допустимому 11 т), навантаження на строєну вісь 23.1 т (7,55, 7,2, 8,35, при нормативно допустимому - 22 т). Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування від 26.06.2018 року № 544.

Відтак під час здійснення органом Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача було встановлено перевищення нормативно допустимого вагового (осьового) навантаження транспортного засобу.

Згідно з пунктами 18, 20 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю визначена Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2013 року № 1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за № 215/24992.

Посадовими особами Укртрансбезпеки складено довідку від 26.06.2018 року №0003929 про результати здійснення габаритно-вагового контролю за встановленою формою. Позивач зауважує, що в довідці в порушення пункту 18 Порядку №879 відсутні відомості про час і місце здійснення габаритно-вагового контролю, не зазначено найменування пункту габаритно-вагового контролю та його тип стаціонарний чи пересувний. Однак суд зазначає, що у довідці вказано місце розташування пункту габаритно-вагового контролю (382 км а/д М-07) та дата здійснення вказаного контролю (26.06.2018 року). У бланку довідки відсутня графа про час здійснення габаритно-вагового контролю та про тип пункту габаритно-вагового контролю. Разом з тим, час визначений у талоні зважування (20:32 год.), на підставі якого така довідка складена. Відтак, сама по собі відсутність відомостей про час та про тип пункту габаритно-вагового контролю не робить таку довідку недійсною.

Також позивач вказує, що у вказаній довідці тип транспортного засобу виділено п. 12 контейнеровоз, а тому згідно Правил дорожнього руху допустиме навантаження на строєні осі транспортного засобу 24 т, що свідчить про відсутність перевищення нормативного параметру. Разом з тим, суд враховує, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу САF 371834 не вказано, що вказаний транспортний засіб є контейнеровозом, а зазначено марку транспортного засобу - ПП INDOX, тип напівпричіп паливоцистерний, відтак нормативно допустиме навантаження на строєні осі вказаного транспортного засобу є 22 т.

Перевіряючи доводи позивача про здійснення габаритно-вагового контролю невідомим зважувальним обладнанням, судом встановлено, що такий контроль 26.06.2018 року здійснювався відповідачем у пересувному пункті спеціалізованому транспортному засобі, обладнаному вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю, місце та режим роботи якого встановлений Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції, як того вимагає пункт 11 Порядку№879. Дана обставина підтверджується переліком діючих та перспективних площадок для пересувних пунктів габаритно-вагового контролю на автодорогах загального користування у Волинській області, графіком щодо місця проведення габаритно-вагового контролю на травень-червень 2018 року.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 року № 255, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.08.2016 року за № 1171/29301. Так відповідно до пунктів 8, 9 розділу ІІ Вимог вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології. Вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

За приписами пунктів 12, 13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Зважування проводилось приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030T-AS2-PWIA №417, який зареєстрований в реєстрі органу з оцінки відповідності за №UA.TR.002.CB.0306-17 та відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. На підтвердження наведеного суду надано Сертифікат перевірки типу №UA.TR.002.CT.0115-17 Rev.0. від 27.11.2017 року, сертифікат відповідності №UA.TR.002.CB.0306-17, декларацію про відповідність №5.

Також матеріали справи містять акт комісійного обстеження від 30.03.2018 року відповідності наявних майданчиків, які використовуються для здійснення габаритно-вагового контролю на відповідність вимогам наказу Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 року № 255.

Зазначені документи, на переконання суду, підтверджують той факт, що зважування транспорту проводилось Управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області належною вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані і підстави для сумніву у достовірності результатів зважування відсутні.

Формами документів, які складаються під час габаритно-вагового контролю, не передбачено вносити відомості про реквізити зважувального обладнання.

Водночас, позивач не довів належними і допустимими доказами, що його водію під час здійснення габаритно-вагового контролю відмовлено в ознайомленні на його вимогу із документами, що посвідчують періодичну повірку (метрологічну атестацію) зважувального обладнання.

Як уже зазначалося, під час здійснення 26.06.2018 року органом Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю вищевказаного транспортного засобу було встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження транспортного засобу, рух якого не дозволяється без отримання спеціального дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року №198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Також відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини третьої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з вимогами пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Таким чином, наведеними нормами встановлено обовязок перевізника отримати дозвіл при перевезенні вантажу з перевищенням габаритно-вагових параметрів.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху визначено, що рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

З наведеного випливає, що пунктом 22.5 Правил дорожнього руху заборонено порушувати встановлені ним габаритно-вагові параметри у разі перевезення подільних вантажів.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач звертався до уповноважених органів з метою отримання дозволу на здійснення перевезення вантажу.

Як визначено пунктами 21, 22 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 КУпАП.

Відповідно до пункту 16-1 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення).

Правових підстав затримувати транспортний засіб довше встановлених часових меж безпосередньо у працівників органу Укртрансбезпеки не було.

Згідно з пунктами 23, 24 вказаного Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю.

Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Стосовно доводів позивача про те, що посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Волинській області не затримали транспортний засіб, що мав перевищені нормативні вагові показники, то варто зазначити, що посадові особи Укртрансбезпеки не наділені повноваженнями тимчасово затримувати транспортний засіб. Такі повноваження згідно зі статтею 265-2 КУпАП мають працівники уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху. Також варто зауважити, що відповідно до статті 265-2 КУпАП затримання транспортного засобу дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Водночас приведення габаритно-вагових параметрів до норми залежить виключно від волі власника транспортного засобу (уповноваженої ним особи, водія). Суд погоджується із доводами відповідача, що приведення вагових параметрів у відповідність до нормативних є правом та прерогативою перевізника, а не обовязком контролюючого органу.

Таким чином, спрямування транспортного засобу на повторний габаритно-ваговий контроль передбачене у випадку, якщо його власник або уповноважена ним особа приведе габаритно-вагові параметри транспортного засобу відповідно з установленими нормативами і внесе плату за проїзд до місця проведення перевірки. Відповідних дій власник або уповноважена ним особа, водій не вчиняли, а тому в інспекторів не було підстав для спрямування транспортного засобу на повторний габаритно-ваговий контроль.

За приписами пункту 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Відповідно до пункту 21 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Судом береться до уваги, що постанова Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» прийнята з метою збереження дорожнього покриття доріг.

Отже, плата за проїзд великовагового транспортного засобу в разі перевищення нормативу повинна стягуватися за пройдену по дорожньому покриттю відстань саме з метою збереження покриття, яке експлуатувалося таким транспортним засобом. Можливість оплати за лише пройдену частину маршруту по території України законодавцем визначена на випадок виконання приписів пункту 23 Порядку №879 якщо власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа провів габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами. Плата за проїзд є формою відповідальності особи, що застосовується як засіб державного примусу та контролю, передбачений зокрема, Законом України «Про автомобільний транспорт», постановою №30 та постановою №879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування», покладаючи на правопорушників додаткові обтяження у вигляді впливу на їх фінансовий стан.

Відповідно до вимог пункту 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Пунктом 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року№879, встановлено наступні ставки плати за проїзд для великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5 відсотків включно - 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

При цьому згідно пунктів 31, 31-1 Порядку №879 для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі довідки від 26.06.2018 року №0003929 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту від 26.06.2018 року №0010858 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів проведено розрахунок від 26.06.2018 року №3171 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 138,80 євро.

Розрахунок плати за проїзд від 26.06.2018 року №3171 виконаний відповідно до формули, визначеної пунктом 30 Порядку №879, та з урахуванням вимог пунктів 30, 31-1 цього Порядку за такими показниками: П= (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де Рзм 0 Євро/км (перевищення загальної маси); Рнв 0,1 Євро/км (за ставкою плати за проїзд з перевищенням осьових навантажень до 5 відсотків включно - 0,05 Євро/км х 2 - для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази); Рг 0 Євро/км (перевищення габаритних параметрів); В пройдена відстань 347 км; К до 10 відсотків - у подвійному розмірі; П = (0+ 0,1 + 0) х 347 (відстань) х 2 (коефіцієнт) х 2 (відповідно до пункту 21 Порядку №879) = 138,8 Євро.

Судом встановлено, що відповідно до товарно-транспортної накладної від 26.06.2018 року № 260607 пунктом навантаження є Житомирська область, місто Коростень, вул. Б. Хмельницького, 18, пункт розвантаження Волинська область, місто Володимир-Волинський.

Як слідує з відзиву на позовну заяву, при розрахунку відстані взято до уваги вказану товарно-транспортну накладну та розраховано плату за проїзд за всю відстань маршруту, в тому числі, яку перевізник мав намір проїхати. Доказів того, що позивач не здійснював подальший рух, перевантажував транспортний засіб тощо суду не надано. При цьому, на підтвердження правомірності визначення відстані (місто Коростень місто Володимир-Волинський) відповідачем надано суду копію роздруківки карти відстані між даними населеними пунктами, з якої вбачається, що найкоротша відстань становить 347 км.

Оскільки транспортний засіб на повторний габаритний-ваговий контроль не спрямовувався та суду не надано докази приведення у відповідність вагові параметри, то суд дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно було визначено відстань маршруту руху транспортного засобу з пункту завантаження до пункту розвантаження.

Враховуючи встановлені при розгляді справи обставини, суд приходить до висновку, що доводи позивача, наведені у позовній заяві, не спростовують факт перевищення нормативно допустимого вагового (осьового) навантаження транспортного засобу з напівпричепом, оскаржуваний розрахунок плати за проїзд є правильним та таким, що відповідає вимогам Порядку №879, а тому не підлягає скасуванню, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_2 Андрусенко