Справа № 805/996/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 жовтня 2018 року

Київ

справа №805/996/16-а

адміністративне провадження №К/9901/12801/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу №805/996/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Слов'янського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області; Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року (прийняту у складі головуючого судді Тарасенка І.М.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року (прийняту колегією суддів у складі головуючого судді - Сіваченка І.В., суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Слов'янського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області; Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив:

1.1. визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 23 лютого 2016 року № 240 «Про надзвичайну подію за участю окремих працівників Слов'янського відділення поліції Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області та покарання винних»;

1.2. визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 25 лютого 2016 року № 42 о/с в частині звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-215521) оперуповноваженого Слов'янського відділення поліції Краматорського відділу поліції з 29 лютого 2016 року;

1.3. поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-215521) на службі у поліції на посаді оперуповноваженого Слов'янського відділення поліції Краматорського відділу поліції з 1 березня 2016 року;

1.4. стягнути із Слов'янського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01 березня 2016 року по день винесення рішення у справі.

2. В обґрунтування позову зазначив, що оскаржувані накази винесені без врахування всіх обставин у справі, із порушенням презумпції невинуватості, оскільки на момент проведення службової перевірки та винесення наказу про звільнення позивача обвинувальний вирок щодо нього не набрав законної сили.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

4. Рішення судів мотивовані тим, що доведено належними та допустимими доказами факт грубого порушення ОСОБА_1 вимог Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах та підрозділах внутрішніх справ України, порушення ним пункту 2.2. розділу ІІ, пункту 2.3. розділу IV, пунктів 7.2., 7.3. розділу VII Правил та порушення вимог Закону «Про національну поліцію» № 580-VIII.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове - про задоволення позову в повному обсязі.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2016 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року.

7. Верховний Суд ухвалою від 3 жовтня 2018 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.

8. Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, в якій просив залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

9. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

9.1. Суд не надав належної оцінки, що апелянт обіймав посаду оперуповноваженого Слов'янського відділення поліції лише з 7 листопаду 2015 року. Тобто, на день видання наказу №136 про проведення службового розслідування, а саме на 04.02.2015 не було підстав проводити відносно його службове розслідування.

9.2. В оскаржуваних судових рішення зазначено, що позивач, маючи інформацію про кримінальне правопорушення, пов'язане з незаконним обігом наркотиків, всупереч вимогам пункту 4 розділу ІІ Інструкції №1377, не повідомив про це найближчий підрозділ міліції. Проте судами не встановлено і не зазначено, чим саме підтверджується факт того, що апелянт мав інформацію про кримінальне правопорушення, дата та час отримання позивачем такої інформації.

9.3. Суд апеляційної інстанції не надав оцінки тому, що в резолютивній частині постанови суду першої інстанції відсутнє рішення суду в частині позовних вимог про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 1 березня 2016 року по день винесення рішення по суті.

9.4. Оскаржуваний наказ про звільнення позивача зі служби в поліції прийнятий без врахування презумпції невинуватості, оскільки на момент його винесення не існувало остаточного вироку суду по кримінальній справі відносно ОСОБА_1, що стала підставою для проведення службового розслідування.

10. Аргументи, викладені у відзиві на касаційну скаргу.

10.1. Порушення відносно позивача кримінальної справи стало підставою для призначення службового розслідування, а не для звільнення його зі служби.

10.2. Стосовно посилань позивача на невиконання відповідачем вимог ухвали Краматорського міського суду від 10.02.2016 року №234/1889/16-к, то така ухвала на адресу ГУНП в Донецькій області не надходила, а тому і виконати вимоги вищезазначеного документу було неможливо.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 07 листопада 2015 року № 49 о/с ОСОБА_1 обіймав посаду оперуповноваженого Слов'янського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області і перебував у спеціальному званні "старший лейтенант".

12. 10.12.2015 та 11.01.2016 керівництвом Слов'янського відділення поліції особовому складу сектору кримінальної поліції було доведено вимоги Національної поліції України та другим відповідачем щодо дотримання дисципліни та законності, недопущення порушення вимог діючого законодавства і транспортної дисципліни, про що складено відомості, в яких ОСОБА_1 поставив особисту підпис.

13. 02.02.2016 до УКЗ ГУ НП в Донецькій області надійшла інформація про те, що у приміщенні Слов'янського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області проводиться обшук.

14. Попередньою перевіркою встановлено, що 16.10.2015 прокуратурою Донецької області було відкрито кримінальне провадження № 0000584 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, за фактом примушування ОСОБА_2 працівниками поліції розповсюджувати наркотичні засоби наркозалежним особам з метою їх подальшого затримання та вимагання грошей за не притягнення їх до кримінальної відповідальності.

15. 18 лютого 2016 року складений висновок службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю окремих працівників першого відповідача.

16. Службовим розслідуванням встановлено таке.

16.10.2015 прокуратурою Донецької області було відкрито кримінальне провадження № 0000584 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України за фактом примушування ОСОБА_2 працівниками поліції розповсюджувати наркотичні засоби наркозалежним особам з метою їх подальшого затримання та вимагання грошей за не притягнення їх до кримінальної відповідальності.

З'ясовано, що до вказаного факту причетні працівники Слов'янського відділення поліції, у тому числі і оперуповноважений Слов'янського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_1, які, організувавшись у злочинну групу, вимагали гроші з наркозалежних мешканців м. Слов'янська Донецької області за не притягнення до кримінальної відповідальності, схиляли ОСОБА_2 до збуту наркотичних засобів третім особам з метою подальшого затримання та одержання неправомірної вигоди за не притягнення їх до кримінальної відповідальності.

17. 03.02.2016 ОСОБА_1 було затримано на підставі статті 208 КПК України та повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, прокуратурою Донецької області.

18. 04.02.2016 ухвалою Краматорського міського суду Донецької області відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід - тримання під вартою із внесенням застави у розмірі 29000 грн.

19. У ході службового розслідування ОСОБА_1 відмовився від надання письмових пояснень на підставі ст. 63 Конституції України.

20. За результатом вищезазначеного розслідування було прийнято висновок, яким виявлено грубе порушення вимог підпункту 1.2. частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, пункту 1, частини 1, статті 7 Закону України від 18 лютого 1992 року N 2135-XII "Про оперативно - розшукову діяльність" (далі - Закон N 2135-XII) та пункту 5 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377 (далі - Інструкція №1377), що виразилось у невжитті заходів щодо реєстрації отриманої інформації про скоєння кримінальних правопорушень, затриманні осіб за скоєння правопорушень без їх належного оформлення, а також порушенні порядку проведення обшуку.

21. На підставі висновку від 18.02.2016 Управлінням було прийнято наказ від 23.02.2016 № 240 "Про надзвичайну подію за участю окремих працівників Слов'янського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області та покарання винних", яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України за результатами службового розслідування.

22. 25 лютого 2016 року наказом № 42 о/с на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 23.02.2016 № 240, відповідно до розділу VII Закону № 580-VIII, за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-215521), оперуповноваженого Слов'янського відділення поліції Краматорського відділу поліції звільнено з 29 лютого 2016 року.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

23. Конституція України.

23.1. Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23.2. Стаття 43. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

24. Кодекс адміністративного судочинства України.

24.1. Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

25. Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

25.1. Стаття 7. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

25.2. Пункти частини 1, 2 статті 18. Поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

25.3. Стаття 19. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

25.4. Пункт 6 частини 1 статті 77. Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

26. Закон України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18 лютого 1992 року №2135-XII.

26.1. Пункт 1 частини 1 статті 7. Підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, зобов'язані: у межах своїх повноважень відповідно до законів, що становлять правову основу оперативно-розшукової діяльності, вживати необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочинів та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню злочинів, здійснювати профілактику правопорушень.

27. Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» №3460-IV від 22.02.2006 року.

27.1. Стаття 1. Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

27.2. Стаття 2. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

27.3. Стаття 12. На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

27.4. Частина 7 статті 13. Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ накладається начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ.

27.5. Стаття 14. З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

27.6. Стаття 16. Дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у праві про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

28. Інструкція про проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12.03.2013 р.

28.1. Пункт 2.1. Підставами для проведення службового розслідування є порушення службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс. Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.

28.2. Підпункти 2.2.5, 2.2.20 пункту 2.2. Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником зокрема у разі скоєння особою рядового і начальницького складу дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

28.3. Пункти 2.5., 2.6. Підстави для призначення службового розслідування можуть міститься в службових документах осіб рядового і начальницького складу, матеріалах перевірок, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів або в інших документах, отриманих у встановленому законодавством України порядку. Підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

28.4. Абзац 4 пункту 3.1. Начальники ГУ МВС мають право призначати службове розслідування стосовно осіб рядового і начальницького складу тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють.

28.5. Пункти 5.3, 5.4. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування). Якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

28.6. Пункт 8.1. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

28.7. Пункти 8.2-8.4. У вступній частині висновку службового розслідування викладаються: посада, звання, прізвище, ініціали службової особи (осіб), яка (і) проводила (и) службове розслідування; підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) рядового і начальницького складу скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи рядового і начальницького складу та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) рядового і начальницького складу, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб рядового і начальницького складу конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб рядового і начальницького складу, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

28.8. Пункт 8.7. Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

29. Інструкція про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затверджена наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1377.

29.1. Пункт 5 розділу ІІ. посадова особа органу поліції при виявленні чи отриманні інформації про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію негайно повідомляє про це чергову частину органу поліції.

29.2. Пункт 2 розділу І. Джерелом інформації про вчинені кримінальні правопорушення та інші події є: повідомлення осіб, які надходять до органу поліції або особи, уповноваженої здійснювати досудове розслідування (далі - слідчий); самостійно виявлені слідчим або іншою посадовою особою органу поліції з будь-якого джерела обставини кримінальних правопорушень; повідомлення осіб, які затримали підозрювану особу на місці вчинення кримінального правопорушення.

29.3. Пункти 4, 5 розділу ІІ. Посадова особа органу поліції в разі перебування поза межами органу, в якому вона призначена, на території України в разі звернення до неї громадян або службових осіб із заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких зобов'язана вжити заходів щодо запобігання правопорушенням і їх припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події і повідомити про це найближчий орган поліції.

Посадова особа органу поліції при виявленні чи отриманні інформації про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію негайно повідомляє про це чергову частину органу поліції.

29.4. Пункт 1 розділу ІІІ. Заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події реєструються цілодобово в чергових частинах органів поліції уповноваженими працівниками відразу після їх надходження, вносяться до журналу ЄО та інтегрованої інформаційно-пошукової системи з усіма відомостями з журналу ЄО.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

30. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

31. Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

32. Як встановлено судами, підставою для призначення службового розслідування слугувало відкриття прокуратурою Донецької області кримінального провадження № 0000584 за фактом примушування ОСОБА_2 працівниками Слов'янського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області, в тому числі позивачем, розповсюджувати наркотичні засоби наркозалежним особам з метою їх подальшого затримання та вимагання грошей за не притягнення до кримінальної відповідальності.

33. Службове розслідування проведене на підставі наказу начальника ГУ НП в Донецькій області від 04 лютого 2016 року № 136, а не від 04 лютого 2015 року, як зазначає кастор та помилково послався суд першої інстанції (а.с.57).

34. Таким чином, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, службове розслідування щодо ОСОБА_1 призначене і проведене за наявності підстав, визначених Інструкцією про проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України №230 (далі - Інструкція №230), та у відповідності до вимог частини 1 статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Висновок службового розслідування складений, підписаний та затверджений із дотриманням пунктів 8.1-8.4, 8.7 Інструкції №230.

35. Судами встановлено, що 25 лютого 2016 року начальником ГУНП в Донецькій області виданий наказ № 42 о/с, яким до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

При цьому, враховані тривалість перебування позивача на службі в органах внутрішніх справ, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередня поведінка особи та визнання ним своєї вини, його ставлення до виконання службових обов'язків тощо, про що прямо зазначено у висновку службового розслідування.

36. З приводу застосування до позивача вищезазначеного дисциплінарного стягнення, колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, а тому його застосування має бути продиктоване особливими обставинами, що унеможливлюють подальше перебування такої особи на службі.

При цьому, слід зауважити, що норми Закону України «Про національну поліцію» та норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ покладають на поліцейських обов'язок щодо неухильного дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та сприянню їх реалізації.

Зокрема, з тексту Присяги працівника поліції вбачається, що основу поведінки працівника поліції мають становити етичні, правові та службово-дисциплінарні норми, дотримання яких є одним із головних обов'язків особи, що іде на службу до органів внутрішніх справ. Дана обставина зумовлює підвищений рівень відповідальності працівників поліції, у порівнянні з іншими громадянами, та застосування до них більш суворих дисциплінарних стягнень за дисциплінарні правопорушення.

37. Як встановлено судами, в основу оскаржуваних наказів та висновку про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку лягли, в тому числі, обставини, що містяться у матеріалах кримінального провадження стосовно позивача за фактом примушування ОСОБА_2 до розповсюдження наркотичних речовин.

Зокрема, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 23 лютого 2016 року № 240 «Про надзвичайну подію за участю окремих працівників Слов'янського відділення поліції Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області та покарання винних», позивач, маючи інформацію про кримінальне правопорушення, пов'язане з незаконним обігом наркотиків, проводив несанкціоновані обшуки у наркозалежних осіб з метою отримання неправомірної вигоди за не притягнення їх до кримінальної відповідальності, всупереч вимогам пункту 4 розділу ІІ Інструкції № 1377, не повідомив про це найближчий підрозділ міліції (не подав рапорт за місцем служби).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що позивача притягнуто до відповідальності за невжиття заходів щодо реєстрації отриманої інформації про скоєння кримінальних правопорушень, затриманні осіб за скоєння правопорушень без їх належного оформлення, а також порушенні порядку проведення обшуку.

Відповідно, посилання ОСОБА_1 на порушення відповідачем принципу презумпції невинуватості у зв'язку із затвердженням висновку службової перевірки без наявності відповідного вироку суду, є необґрунтованими, оскільки підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало грубе порушення ним своїх професійних обов'язків, а не вчинення кримінального правопорушення.

38. Зважаючи на викладене, суди попередніх інстанцій вірно зазначили, що обрання відповідачем виду дисциплінарного стягнення відповідало характеру та тяжкості проступку, вчинення якого підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

39. Посилання касатора на невиконання відповідачем вимог ухвали Краматорського міського суду від 10.02.2016 року №234/1889/16-к про відсторонення позивача від посади колегія суддів вважає такими, що не впливають на правомірність оскаржуваних наказів про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції з огляду на наступне.

40. За правилом статті 154 Кримінального процесуального кодексу України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу.

Колегія суддів зазначає, що саме по собі відсторонення від посади переслідує не тільки мету попередити спроби підозрюваного, обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню, а й забезпечити виконання обвинувального вироку. Передусім цей захід процесуального примусу забезпечує виконання майбутнього покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Відсторонення від посади можна визначити як тимчасове, вимушене недопущення особи, яка перебуває у певних службових відносинах з органами державної влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, до виконання своїх функціональних обов'язків.

Ухвалою Краматорського міського суду від 10.02.2016 року №234/1889/16-к, на яку посилається позивач, визначено, що оскільки ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, яке відповідно до статті 12 цього Кодексу відноситься до тяжкого злочину, на даний час обіймає посаду оперуповноваженого Слов'янського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, має право доступу до службових документів у підрозділі в якому він працює, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, використовуючи своє службове становище та коло своїх зв'язків, може незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, суд дійшов висновку про необхідність відсторонення підозрюваного ОСОБА_1 від займаної ним посади строком до 2 (двох) місяців.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що відсторонення судом його від займаної посади продиктоване необхідністю захисту прав та інтересів і запобіганню звільнення за прогул (під час перебування у ІТТ) або звільнення за скоєння поступку, який порочить звання працівника поліції (до встановлення вироком суду такого факту).

Проте, суд звертає увагу, що дане обґрунтування наводив не суд, а сторона обвинувачення, аргументуючи необхідність задоволення клопотання про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що невиконання відповідачем вимог ухвали Краматорського міського суду від 10.02.2016 року №234/1889/16-к про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади не може вважатися підставою для визнання неправомірними та скасування оскаржуваних наказів від 23 лютого 2016 року № 240 та від 25 лютого 2016 року № 42 о/с про звільнення його зі служби, оскільки такі накази за своєю суттю не протирічать меті вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення особи від займаної посади.

41. Решта доводів касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях судів першої та апеляційної інстанції.

42. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

43. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

44. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

45. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець

Судді О.В.Білоус

І.Л.Желтобрюх