Справа № 537/3080/18
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 537/3080/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Калитки О. М.

суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 3 батальйону № 1 патрульної поліції в місті Кременчуці УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.08.2018, суддя І інстанції Зоріна Д.О., місце складання м. Кременчук, повний текст складено 09.08.18 по справі № 537/3080/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 патрульної поліції в місті Кременчуці УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича , Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Полтавської області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону №1 патрульної поліції в місті Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича, Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Полтавської області Департаменту патрульної поліції, в якому просила суд визнати дії інспектора патрульної поліції Дуканіча І.В. протиправними; скасувати незаконну постанову серії ЕАА №474175 від 08 липня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на, те що 08 липня 2018 року інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті ДПП Дуканічем І.В. відносно неї було винесено постанову серії ЕАА №474175 за вчинення нею правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 Кодексу України, а саме за керування транспортним засобом, будучи не пристебнутою ременем безпеки. Зазначену постанову позивач вважає незаконною, а дії відповідача неправомірними, оскільки вона була винесена останнім в порушення положень пункту 2.3 Правил дорожнього руху, якими дозволено не пристібатися ременем безпеки водіям-інвалідам. Окрім того позивач зазначає, що їй не були роз'яснені права інспектором патрульної поліції.

Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09.08.2018 року у справі № 537/3080/18 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону №1 патрульної поліції в місті Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича, Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Полтавської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Скасовано постанову серії ЕАА №474175, винесену 08 липня 2018 року інспектором роти №3 батальйону №1 патрульної поліції в місті Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Дуканічем Ігорем Вікторовичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в іншій частині - залишено без задоволення.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Позивач надала відзив, в якому вказала, що одразу пояснила інспектору, що є інвалідом 2 групи та підтвердила це довідкою МСЕК, однак згідно відеозапису, що міститься в матеріалах справи, нагрудна камера була включена значно пізніше.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, в апеляційній скарзі просив суд про розгляд справи без його участі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 08 липня 2017 року інспектором роти №3 батальйону №1 УПП у місті Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Дуканічем І.В. було винесено постанову серії ЕАА №474175 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. 00 коп.

Згідно змісту зазначеної постанови, 08 липня 2018 року об 11.32 год. в місті Кременчуці по проспекту Свободи, будинок 31, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 обладнаним засобом пасивної безпеки, та була не пристебнута ременем безпеки, чим порушила вимоги пункту 2.3 Правил дорожнього руху України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Підпунктом «в» пункту 2.3 Правил дорожнього руху України, що діяв до 11 липня 2018 року, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Так, згідно висновку про умови та характер праці, виданого на підставі довідки МСЕ №0154311, ОСОБА_2 є інвалідом другої групи безстроково; має втрату професійної працездатності 70 відсотків.

В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що на нагрудну відеокамеру зафіксовано, що під час розгляду справи водій не повідомляла, що є інвалідом 2 групи та має право не пристібати ремінь безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 121, ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до ч. 1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху та відповідно вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Дослідивши вказаний відеозапис, який надано відповідачем на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, колегія суддів вказує, що з наявного відеозапису неможливо достовірно встановити факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 будучи не пристебнутою ременем безпеки.

При цьому, з вказаного відеозапису встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції не було роз'яснено позивачу його права, передбачені ст. 268 КУпАП, не опитано свідків вказаної події та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався позивач та не надано доказів в спростування доводів позивача.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на вказаному запису відсутній факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові серії ЕАА №474175 відповідачем до суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна стороно повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було доведено правомірність прийнятого ним рішення, натомість матеріалами справи встановлено, що відповідачем порушено права позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова інспектора роти №3 батальйону №1 патрульної поліції в місті Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09.08.2018 року у справі №537/3080/18 відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 -, Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону № 1 патрульної поліції в місті Кременчуці УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.08.2018 по справі № 537/3080/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко