Справа № 466/5122/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2018 року

Київ

справа №466/5122/16-а

адміністративне провадження №К/9901/32665/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Гімона М.М.,

суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2017 року (головуючий суддя - Ніколін В.В., судді: Гінда О.М., Качмар В.Я.),

у адміністративній справі № 466/5122/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова (далі - Управління ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов'язання витини певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідок Прокуратури Львівської області від 18 лютого 2016 року № 18/738 та 10 червня 2016 року №18/1049 про заробітну плату; визнати протиправним і скасувати рішення відповідача № №6043/03-15 від 21 червня 2016 року щодо відмови їй у перерахунку пенсії за вислугу років згідно з довідкою Прокуратури Львівської області від 10 червня 2016 року №18/1049 про заробітну плату; зобов'язати відповідача провести перерахунок її пенсії за вислугу років згідно з вищевказаною довідкою про заробітну плату, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 84% від середнього заробітку - 20871,17 грн. із 1 січня 2016 року, без обмеження суми пенсійної виплати.

Постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 5 липня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідок Прокуратури Львівської області від 18 лютого 2016 року № 18/738 та 10 червня 2016 року №18/1049 про заробітну плату. Визнано протиправним і скасовано рішення Управління ПФУ № №6043/03-15 від 21 червня 2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років згідно з довідкою Прокуратури Львівської області від 10 червня 2016 року №18/1049 про заробітну плату відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 5 жовтня 1995 року №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року №2663-111, що діяла станом на квітень 2010 року). Зобов'язано Управління ПФУ провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно з довідкою Прокуратури Львівської області від 10 червня 2016 року №18/1049 про заробітну плату, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 5 жовтня 1995 року №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року №2663-111, що діяла станом на квітень 2010 року) з розрахунку 84% від середнього заробітку - 20871,17 грн. з 1 січня 2016 року, без обмеження суми пенсійної виплати.

Додатковою постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 2 листопада 2016 року стягнуто з Управління ПФУ на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 551,21 грн.

Не погоджуючись з постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 5 липня 2016 року, Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Львова, що є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова, подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2017 року задоволено клопотання позивача та закрито апеляційне провадження у справі, як помилково відкрите.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою апеляційного суду, Управління ПФУ звернулося з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Позивач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За перевіркою матеріалів справи, Управління ПФУ подало апеляційну скаргу на постанову Шевченківського районного суду міста Львова від 5 липня 2016 року без оплати її судовим збором.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 серпня 2016 року в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено, а апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків, шляхом надіслання оригіналу документу про сплату судового збору.

Наступною ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2016 року апеляційну скаргу повернуто з підстав неусунення наявних в ній недоліків.

30 січня 2017 року Управління ПФУ повторно звернулося до суду з апеляційною скаргою на постанову Шевченківського районного суду міста Львова від 5 липня 2016 року, до якої додало клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність пропуску строку.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2017 року відкрито апеляційне провадження. Крім того, у вказаній ухвалі зазначено, що скарга подана з дотриманням строків, встановлених законом. При цьому, до апеляційної скарги було додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В подальшому в судовому засіданні позивачем було заявлено клопотання про закриття апеляційного провадження, як помилково відкритого.

Оскаржуваною ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2017 року клопотання про закриття апеляційного провадження задоволено, а апеляційне провадження закрито, як помилково відкрите.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Кодексом адміністративного судочинства України в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали, не передбачалось процедури закриття апеляційного провадження з підстав помилкового відкриття.

Слід зазначити, що апеляційний суд розпочав апеляційний перегляд справи і жодних нових обставин, які б суттєво впливали на обрахунок строку апеляційного оскарження після відкриття апеляційного провадження встановлено не було.

Отже, в даному випадку суд апеляційної інстанції зобов'язаний розглянути апеляційну скаргу по суті.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи до апеляційного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 353, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова задовольнити.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2017 року скасувати, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик,

Судді Верховного Суду