Справа № 826/15016/16
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід

08 жовтня 2018 року м. Київ № 826/15016/16

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Шевченко Н.М., вирішуючи в письмовому порядку питання про відвід колегії суддів Окружного адміністративного суду м. Києва Пащенка К.С., Чудак О.М., Шейко Т.І., в адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, у якому позивач просить:

- скасувати рішення Державної міграційної служби України від 30.09.2015 № 29-15 про відхилення скарги на рішення територіального органу ДМС про відмову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в оформленні документів для вирішення питання у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов'язати Державну міграційну службу України розглянути заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.11.2017 адміністративну справу № 826/15016/16 прийнято до провадження судді Пащенка К.С. та призначено до розгляду колегією суддів.

У судовому засіданні 03.10.2018 позивачем подано заяву про відвід колегії суддів Пащенка К.С., Чудак О.М., Шейко Т.І. від розгляду адміністративної справи № 826/15016/16.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.2018 зупинено провадження у справі № 826/15016/16 до вирішення питання про відвід суддів.

Вирішення питання про відвід колегії суддів Окружного адміністративного суду м. Києва Пащенка К.С., Чудак О.М., Шейко Т.І. здійснюється суддею Шевченко Н.М., яка не входить до складу суду, що розглядає справу № 826/15016/16, і визначена у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із приписами ч. ч. 8, 11 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід.

Суд, ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Пащенка К.С., Чудак О.М., Шейко Т.І. від розгляду адміністративної справи № 826/15016/16, зазначає наступне.

Як убачається із заяви про відвід колегії суддів, вона обгрунтована тим, що колегія суддів не може приймати участь у розгляді даної справи, оскільки дана колегія почала розгляд справи за відсутності перекладача в засіданні, адвоката, а також письмового перекладу матеріалів справи, що у свою чергу порушує права позивача на справедливий суд, передбачені п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Необхідно зазначити, що згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. У ст. 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб'єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об'єктивності суду є право сторони на подання заяви про відвід.

Згідно уставленої практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

Важливо зазначити, що відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як зазначено у рішенні Європейського суду по справі «Білуха проти України», стосовно об'єктивного критерію слід визначити, … чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії»). Довіра - це суб'єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв'язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

При розгляді заяви позивача, суд встановив, що підставою для заявлення відводу колегії суддів в судовому засіданні стало те, що колегія суддів почала розгляд справи за відсутності перекладача в засіданні, адвоката, а також письмового перекладу матеріалів справи.

Суд відхиляє зазначені посилання представника позивача, як на обставину, яка викликає сумнів у неупередженості суду при розгляді даної адміністративної справи, з огляду на таке.

Суд критично ставиться до посилань ОСОБА_1 на те, що колегією суддів не забезпечено участь перекладача у даній справі, оскільки ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.03.2018, від 22.03.2018 клопотання представника ОСОБА_2 про залучення перекладача були задоволені, доручено Першому Київському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити ОСОБА_2 та забезпечити явку у судове засідання суду перекладача з російської та/або білоруської мови на українську мову.

Також, суд не враховує посилання ОСОБА_1 на те, що колегією суддів не забезпечено письмовий переклад матеріалів справи, оскільки Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено обов'язку суду здійснювати письмовий переклад адміністративної справи.

Разом з тим, інші доводи позивача є суб'єктивними, посилання на нібито упередженість ґрунтуються виключно на його суб'єктивних припущеннях та будь-якими доказами не підтверджуються. Зазначене не може вплинути на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи, а суб'єктивна думка позивача не може бути підставою для задоволення заяви.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід колегії суддів Окружного адміністративного суду м. Києва Пащенка К.С., Чудак О.М., Шейко Т.І.

Керуючись положеннями статей 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Окружного адміністративного суду м. Києва Пащенка К.С., Чудак О.М., Шейко Т.І. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Шевченко