Справа № 826/8603/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 жовтня 2018 року № 826/8603/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовомУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волков Олександр Юрійович
доШевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві
про визнання протиправною та скасування постанови ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сороки О.О. про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2018р. ВП № 56198370 в частині зазначення невірного виконавчого документа замість назва документа - виконавчий лист № 821/1894/16 - зазначити назва документа - виконавчий лист № 169 - 2017, в частині не зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2018р. в розділі: Боржник, ідентифікаційного коду Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О. Ю., в частині зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2018р. вірної адреси Уповноваженої особи ПАТ "Банк Михайлівський" 01001, м. Київ, провулок Рильський, буд. 10-12/3.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що винесена відповідачем постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки в ній зазначено невірну назву документа (на підставі якого має проводитись стягнення), не зазначено ідентифікаційний код боржника та зазначено невірну його адресу, а відтак вважає, що така постанова підлягає скасуванню. Більше того зазначав, що оскаржувана постанова була направлена на адресу позивача з порушенням строку, що також є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2018р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати до суду відзив на позовну заяву (відзив) та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Копію ухвали отримано відповідачем 09.07.2018р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого відправлення. (а.с. 30)

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, а відтак суд розглядає справу з огляду на наявні в матеріалах справи документи.

Одночасно, суд зазначає, що 31.08.2018р. до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, дослідивши яку, суд приходить до висновку про наявність підстав для її повернення заявнику з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 47 КАС України, у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 4 КАС України, у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема, судове рішення - рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції.

З поданої заяви вбачається, що позивачем не надано докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, а відтак, суд не приймає її до розгляду та повертає заявнику.

Таким чином, суд розглядає справу в межах первісних позовних вимог.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02.02.2017р. у справі № 821/1894/16 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" щодо невключення ОСОБА_4 до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" включити ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 551,21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017р. апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Гриценко В.В. - задоволено частково. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року скасовано в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_4 до Загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, та стягнення з останнього на користь ОСОБА_4 судового збору у розмірі 551,21 грн. В цій частині прийняо нову постанову про відмову у позові ОСОБА_4 про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити його до Загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО. Стягнуто з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_4 (ід.№ НОМЕР_1) витрати на сплату судового збору в розмірі 551,21 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. В решті постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року - залишено без змін.

На виконання вищезазначеної постанови 13.10.2017р. Херсонським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 169 2017р. про стягнення з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_4 (ід.№ НОМЕР_1) витрати на сплату судового збору в розмірі 551,21 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. (а.с.10-11)

На підставі вищезазначеного виконавчого листа 20.04.2018р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56198370. Боржником відповідно до постанови є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, адресою якого зазначено: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8. (а.с. 8)

Позивач вважаючи, що невірне зазначення "назви документу", "адреси", не зазначення ідентифікаційного номеру боржника у постанові про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2018р. є підставою для визнання її протиправною звернувся до суду з позовом про її скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вищезазначеного Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1, 3 статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Вимоги до виконавчого документа визначені в ст.4 Закону № 1404-VIII. Зокрема, згідно ч.1 цієї статті у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Водночас на підставі ч. 1,3,5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Таким чином, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має діяти в інтересах стягувача неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, з метою захисту інтересів стягувача одержувати від будь-яких осіб необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію.

Судом встановлено, що в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови позивач посилається, в тому числі, на невірне зазначення "назви документу" на підставі якого проводиться стягнення, з огляду на що суд зазначає таке.

Відповідно до виконавчого листа виданого 13.10.2017р. Херсонським окружним адміністративним судом у справі № 821/1894/16, його номером є "№ 169 2017р.", однак як вбачається з оскаржуваної постанови в графі "назва документу" зазначено - "виконавчий лист № 821/1894/16 виданий 13.10.2017".

Суд вважає, що допущення державним виконавцем при складанні оскаржуваної постанови помилки не є достатньою підставою для визнання її протиправною та скасування, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 74 КАС України, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Більше того, невірно зазначений лише номер документу, оскільки вид документу визначений вірно "виконавчий лист".

Доводи позивача про невірне зазначення адреси боржника, як підставу для скасування постанови, суд вважає помилковими, оскільки виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З огляду на те, що адресою боржника відповідно до виконавчого листа від 13.10.2017р. є: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8. (а.с. 10-11), така само адреса і зазначена в постанові про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2018р. (а.с. 8)

Більше того, суд зазначає, що положеннями чинного законодавства на державного виконавця не покладено обов'язку щодо перевірки відомостей, зазначених у виконавчому документі при відкритті виконавчого провадження, а навіть у випадку допущення помилок при його виготовленні державний виконавець, як зазначено вище, може виправити допущені помилки в тому числі за заявою сторони виконавчого провадження.

Щодо відсутності в оскаржуваній постанові відомостей щодо ідентифікаційного коду Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О. Ю., суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України у Постанові від 21.05.2014 року по справі № 6-45цс14, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Аналогічні положення передбачені також в положеннях Закону №1404-VIII, а саме, в п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII, де зазначено про те, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі, конфіденційну.

Також, суд звертає увагу на позицію ВАС України викладену в ухвалі від 07.11.2016р. у справі К/800/24568/16 та позицією ВС України викладеною у постанові від 25.06.2014 року по №6-62цс14, де зазначено, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Таким чином, суд вважає, що відсутність у виконавчому листі, відомостей щодо ідентифікаційного коду боржника, не має бути підставою для прийняття рішення про повернення без виконання стягувачу виконавчого листа та по суті відмови у відкритті виконавчого провадження, тим більше, що у виконавчому листі на підставі якого відкрито виконавче провадження у графі «індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (для фізичних осіб)» виконавчого листа від 13.10.2017р. зазначено «відомості відсутні», а в графі «ідентифікаційний код, банківські реквізити суб'єкта господарської діяльності боржника (для юридичних осіб)» взагалі не зазначені відомості. (а.с. 42-43)

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеною в постанові від 03.04.2018р. у справі №802/811/17-а адміністративне провадження №К/9901/34455/18.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до статті 374 КАС України (в редакції на момент видачі виконавчого листа), суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене, у випадку, якщо позивач вважає, що виконавчий документ містить недоліки та/або помилки, він не позбавлений можливості звернутися до суду у визначеному, законом порядку.

Отже, виходячи з наведених вимог закону "Про виконавче провадження", який покладає на державного виконавця вживати заходів задля захисту інтересів стягувача, наявність формальних підстав, як то, наявність технічних описок або відсутність певної інформації не можуть слугувати підставою для скасування постанови державного виконавця, оскільки в протилежному випадку, це б порушувало права стягувача на виконання рішення суду, яке набрало законної сили у встановленому законом порядку.

Посилання позивача, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на те, що вона була надіслана з порушенням строку на її відправлення, суд вважає помилковими, оскільки відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

При цьому, приписами частини першої статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

З аналізу наведених положень вбачається, що у разі своєчасного неотримання боржником у виконавчому провадженні (у даному разі позивачем) постанови про відкриття виконавчого провадження, що перешкодило останньому скористатися правами, наданими йому цим Законом, такий боржник не позбавлений права на звернення до державного виконавця із заявою про відкладання проведення виконавчих дій. У той же час, несвоєчасне отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження не є законодавчою підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. 77, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська