Справа № 1740/1934/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2018 року м. РівнеСправа №1740/1934/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доуповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб,
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» (далі - уповноважена особа ФГВФО) про визнання дій протиправними щодо визнання правочинів (трансакцій), здійснених ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр:

19.05.2016 в сумі 380000,00грн. з призначенням платежу повернення коштів згідно з договором №980-053-000229474 від 27.04.2016 на рахунок №4201, що належить ОСОБА_1;

19.05.2016 в сумі 4724,21грн. з призначенням платежу оплата процентів по Договору №980-053-000229474 від 27.04.2016 на рахунок №4201, що належить ОСОБА_1,

нікчемними та невключення рахунку №4201, відкритого в ПАТ БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ, до переліку рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язання вчинення дій щодо внесення рахунку №4201, відкритого в ПАТ БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ, до переліку рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб та визначити суму, що підлягає відшкодуванню в розмірі 199999,21грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2016 між позивачем та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» було укладено договір №980-053-000001263 банківського рахунку «Поточний рахунок» «Ощадний», за умовами якого ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» відкриває клієнту на його імя поточний рахунок №4201 в гривні для зберігання грошей і здійснює його розрахункове касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта. 27.04.2016 між ОСОБА_1 та небанківською фінансовою установою Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі ТОВ «ІРЦ») було укладено договір №980-053-000229474, згідно з умовами якого ТОВ «ІРЦ» залучено від позивача кошти в сумі 300000,00грн. Відповідно до умов договору від 27.04.2016 №980-053-000229474, ТОВ «ІРЦ» зобовязалося здійснювати повернення коштів на поточний рахунок позивача №4201, відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Факт внесення позивачем коштів для ТОВ «ІРЦ» підтверджується платіжними дорученнями на загальну суму 380000,00грн. 19.05.2016 ТОВ «ІРЦ» було здійснено дострокове повернення коштів на поточний рахунок позивача відповідно до договору від 27.04.2016 №980-053-000229474, включаючи відсотки за користування коштами. 23.05.2016 виконавчою дирекцією ФГВФО, на підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2018 №14/БТ, запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». 12.07.2016 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно. 15.07.2016 почались виплати гарантованої суми вкладникам, однак позивача не було включено до списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО та, як наслідок, кошти належні позивачу не було повернуто. На заяву позивача від 13.06.2018 про включення останнього до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок ОСОБА_2 та проведення виплати. Відповідь від уповноваженої особи ФГВФО надійшла позивачу 23.06.2018, за змістом якої, правочини (трансакції) з перерахування коштів на поточний рахунок №4201, відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», вказано нікчемними з посиланням на п.7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів». Позивач вважає зазначені дії відповідача протиправними, оскільки вони не відповідають нормам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 30.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Разом з тим, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб (далі ФГВФО). При цьому, судом встановлено строк для подачі відповідачем відзиву на позовну заяву (відзив), а третій особі пояснення (заперечення).

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що оскільки кошти позивача залучені як позика небанківською фінансовою установою, то на них не поширюються гарантії щодо їх відшкодування, тобто такі кошти по своїй природі не є вкладом у розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність». Щодо визнання нікчемності правочинів (трансакцій), то повноваження надані Законом України «Про банки і банківську діяльність», отже його дії та прийняті рішення з цього питання є правомірними. Також, зауважує щодо вимог позивача про визнання бездіяльності відповідача, яку, на його твердження, він не вчиняв, оскільки діяв в межах чинного законодавства. Крім того, 20.05.2016 позивач отримав готівкою з рахунку грошові кошти в сумі 184725,00грн.

У встановлений судом строк третьою особою до суду подано письмові пояснення, у яких ФГВФО заперечив проти задоволення позовних вимог та у яких він повністю підтримує позицію відповідача. Крім того, зазначає, що у ОСОБА_2 гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданої уповноваженою особою Переліку вкладників. Законодавство не покладає обовязку на ОСОБА_2 враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку вкладників. Виконавча дирекція ОСОБА_2 затверджує Загальний реєстр виключно на підставі Переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою. Законодавець чітко визначив, що саме залучені банком кошти прирівнюються до вкладу. Як вбачається з даного спору, кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, а відтак, такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» не має відношення до вкладу.

28.08.2018 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та почато розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 07.09.2018 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 27.09.2018 закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дії уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» щодо визнання нікчемними правочини (трансакції), здійснені ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016 з призначенням платежу: повернення коштів згідно з договором №980-053-000229474 від 27.04.2016 в сумі 380000,00грн.; оплата процентів по договору №980-053-000229474 від 27.04.2016 в сумі 4724,21грн., на рахунок №4201.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов в решті позовних вимог підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27.01.2016 між позивачем та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» укладений договір банківського рахунку №980-053-000001263 «Поточний рахунок» «Ощадний». За умовами вказаного договору ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» відкриває клієнту на його імя поточний рахунок №4201 в гривні для зберігання грошей і здійснює його розрахункове касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта.

27.04.2016 між ОСОБА_1 та небанківською фінансовою установою ТОВ «ІРЦ» було укладено договір №980-053-000229474, згідно з умовами якого ТОВ «ІРЦ» залучено від позивача кошти в сумі 300000,00грн. При цьому, ТОВ «ІРЦ» зобовязувався здійснювати повернення коштів на поточний рахунок позивача №4201, відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».

12.05.2016 між позивачем та ТОВ «ІРЦ» було укладено договір про внесення змін до договору від 27.04.2016 №980-053-000229474, відповідно до якого ТОВ «ІРЦ» додатково залучено від позивача кошти в сумі 80000,00грн. Відтак, всього за договором від 27.04.2016 №980-053-000229474 ТОВ «ІРЦ» було залучено від позивача кошти в сумі 380000,00грн.

Факт внесення позивачем коштів для ТОВ «ІРЦ» підтверджується платіжними дорученнями від 27.04.2016 №6712514 на суму 300000,00грн. та від 12.05.2016 №2244817 на суму 80000,00грн.

19.05.2016 ТОВ «ІРЦ» було здійснено дострокове повернення коштів на поточний рахунок №4201.

20.05.2016 позивачу була видана готівка в касі банку з поточного рахунку №4201 в сумі 184725,00грн.

Залишок в блоці грошових коштів на рахунку позивача становить 199999,21грн.

Листом від 19.06.2018 №ЗГ1(К)/2775 уповноважена особа ФГВФО повідомив позивача про те, що перекази коштів (трансакції), здійснені ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016 на його рахунок №4201 є нікчемними на підставі статей 215, 216 Цивільного кодексу України та пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У той же час, постановою Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» №917/БТ від 22.12.2015 установлено факт здійснення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» ризикової діяльності та достроково припинено Угоду №121 від 26.11.2015, укладену між Національним банком України та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Зазначеною постановою вказаний банк віднесений до категорії проблемних строком до 180 днів та до кінця цього строку йому встановлено ряд обмежень.

Приймаючи до уваги проведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» операцій, що призвели до збільшення зобов'язань ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» перед фізичними особами в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок зменшення зобов'язань перед юридичною особою, постановою Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних» №14/БТ від 23.05.2016, ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління Національного банку України №14/БТ від 23.05.2016 Виконавчою дирекцією ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» №812 від 23.05.2016 та рішення «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» №991 від 13.06.2016. Згідно з вказаними актами розпочата процедура виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016 до 12.07.2018 включно.

12.07.2016 Правлінням Національного банку України прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» №124-рш. Відповідно до цього, Виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та делегування повноважень ліквідатора банку» №1213 від 12.07.2016, згідно з яким з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно розпочато процедуру ліквідації, а також призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».

Наказом уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» №27/1 від 24.05.2016 було створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Наказом уповноваженої особи ФГВФО №42/2 від 01.06.2016 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в акті №3 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (трансакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «ІРЦ» про перерахуванню коштів на рахунки 2445 фізичних осіб в сумі 206980863,90грн., відповідно до положень пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Серед яких і дострокове повернення коштів в сумі 384724,21грн. на поточний рахунок №4201, здійснене 19.05.2016 ТОВ «ІРЦ».

У звязку з чим, рахунок позивача №4201, відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», не внесено до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у звязку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі Закон №4452-VI), іншими законами України, нормативно-правовими актами ОСОБА_2 та Національного банку України (ч.3 ст.1 Закону №4452-VI).

Згідно з положеннями пункту 3 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

В свою чергу, за правилами пункту 4 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №4452-VI, ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_2 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_2 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону.

Разом з тим, уповноважена особа ОСОБА_2 складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів ОСОБА_2 станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку). А згідно з частиною другою цієї статті Уповноважена особа ОСОБА_2 протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - протягом 15 робочих днів) з дня отримання ОСОБА_2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №4452-VI, уповноважена особа ОСОБА_2 зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Згідно з частиною 4 статті 26 Закону №4452-VI, фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

В свою чергу, стаття 27 Закону №4452-VI зобов'язує уповноважену особу ОСОБА_2 протягом 3 робочих днів з дня отримання ОСОБА_2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку сформувати два переліки: 1) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону №4452-VI, ОСОБА_2 розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених ОСОБА_2, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку.

Положеннями статті 38 Закону №4452-VI визначено ряд заходів, які повинна вживати Уповноважена особа ОСОБА_2, щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Так, згідно з частиною 2 статті 38 Закону №4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації ОСОБА_2 зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Суд вважає, що жодна з підстав, вказаних у частині третій статті 38 Закону №4452-VI, не є прийнятною по відношенню до операції із зарахування коштів на рахунок позивача у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».

Так, згідно з частиною першою статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка, банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-III від 05.04.2001 визначено, що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі. В свою чергу, помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. А неналежний переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Також, згідно з пунктом 1.30 даної статті, платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Як свідчать досліджені судом докази, ТОВ «ІРЦ» відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», ініціював переказ коштів позивачу на його рахунок, який також відкритий у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» в рамках договору №980-053-000229474, укладеного між ними 27.04.2016.

ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «ІРЦ» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались. А отже, ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» не є стороною переказу коштів, а є лише виконавцем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтами, забезпечуючи рух коштів від ініціатора, тобто від ТОВ «ІРЦ», до отримувача переказу, тобто до позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004.

При цьому, договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а відтак операції по перерахуванню коштів були правомірними та відповідали чинному законодавству України.

Згідно з частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок.

Переказ коштів (трансакція) в загальній сумі, включаючи відсотки, 384724,21грн. здійснені ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016 на рахунок позивача №4201 в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» в рамках виконання відповідної двосторонньої угоди.

Такий переказ коштів здійснено до прийняття Національним банком України рішення «Про віднесення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних» №14/БТ від 23.05.2016.

В свою чергу, ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» не був стороною договору №980-053-000229474 від 19.04.2016.

Відтак, переказ коштів, здійснений в рамках такого договору, не можна тлумачити, ні як укладення (переоформлення) договорів, ні як операцію, що здійснені банком, віднесеним до категорії проблемних, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Банк ні в одному, ні в іншому випадку, не є ні стороною договору, ні стороною грошового переказу.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2017 у справі №826/15961/16 встановлено наступні обставини, які в силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України, не підлягають доказуванню: «За даними звіту про вклади фізичних осіб в учасниках ФГВФО - форма звітності №1Ф станом на 20.05.2016, який отримано Національним банком України від ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб листом від 23.05.2016 №21-24551/16, встановлено збільшення суми можливого відшкодування порівняно з станом на 23.12.2015 на 1325 млн.грн. з 1223 млн.грн. до 2548 млн.грн. або на 108,3%, у тому числі збільшення на 1111 млн.грн. відбулось 19.05.2016; станом на 20.05.2016 збільшилась кількість вкладників фізичних осіб, вклади яких підлягають відшкодуванню ОСОБА_2, порівняно з станом на 23.12.2015 на 16433 осіб (у тому числі на 5535 вкладників 19.05.2016) з 49315 осіб до 65748 осіб. Згідно із звітом куратора ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» від 23.05.2016 та згідно з випискою по особовому рахунку №5802 ТОВ «ІРЦ», відкритого в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», за період з 04.05.2016 по 20.05.2016, зазначене збільшення вкладів фізичних осіб відбулось внаслідок повернення ТОВ «ІРЦ» залучених коштів та виплати доходу фізичним особам за договорами, укладеними з фізичними особами, що передбачають отримання/залучення ТОВ «ІРЦ» грошових коштів у позику від фізичних осіб. Згідно договору доручення №1 від 11.11.2014 ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» виступає повіреним від імені ТОВ «ІРЦ», на підставі якого ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» здійснював залучення грошових коштів у позику для ТОВ «ІРЦ» від фізичних осіб шляхом укладення договорів з фізичними особами. Відповідно до додатку 2 до договору про внесення змін №19 від 05.01.2016 до договору доручення №1 від 11.11.2016, підпунктами 6, 7 пункту 1.2 додатку №3 від 05.01.2016 до вищенаведеного договору передбачено, що ТОВ «ІРЦ» здійснює сплату процентів за такими позиками та повернення грошових коштів в безготівковій формі на рахунок фізичної особи, відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Згідно з договором доручення №2 від 01.04.2016 ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» виступає повіреним від імені ТОВ «ІРЦ» у зв'язку з необхідністю обслуговування фізичних осіб, які уклали з ТОВ «ІРЦ» за посередництва ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» договори, що передбачають отримання/залучення грошових коштів у позику від фізичних осіб, внаслідок чого одночасно з укладенням ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» договорів про залучення коштів від фізичних осіб банк укладав з такими фізичними особами договори про відкриття в банку банківського (поточного) рахунку. Внаслідок відображення операцій, відповідно до виписки по особовому рахунку ТОВ «ІРЦ», відкритого в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», за період з 04.05.2016 по 20.05.2016, фізичним особам було перераховано 1507,3млн.грн. За 19.05.2016 залишок за рахунком №5802 ТОВ «ІРЦ» зменшився з 37,8млн.грн. до 2,6млн.грн., списання з рахунку в сумі 1544,8млн.грн. При цьому, списання з рахунку ТОВ «ІРЦ» та зарахування на рахунки фізичних осіб грошових коштів відбулось внаслідок наступних операцій: за договором відступлення права вимоги №2 від 19.05.2016 ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» відступило ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» право вимоги за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ1-БО39/13 від 17.05.2016, що укладений з ТОВ «Старкепітал». Банком відображено розрахунки внутрішніми проводками в балансі шляхом збільшення на 181,1млн.грн. залишку за рахунком ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», що відкритий в банку. Банком відображено розрахунки внутрішніми проводками в балансі шляхом збільшення залишку за рахунком ТОВ «ІРЦ», відкритим в банку, на: 870млн.грн. за договорами відступлення права вимоги №1805 від 18.05.2016, за якими ТОВ «ІРЦ» відступило ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» право вимоги боргу за кредитними договорами з фізичними особами (106197 кредитних договорів) на загальну суму 1061млн.грн. (з дисконтом в 191,5млн.грн.); 562млн.грн. за договором відступлення права вимоги №1 від 19.05.2016, за якими ТОВ «ІРЦ» відступило ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» право вимоги коштів за договором купівлі-продажу цінних паперів, що укладені з юридичними особами. ТОВ «ІРЦ» надало фінансову допомогу ТОВ «ФК «Фінансовий центр» та ТОВ «Дортмунд Інвест» на загальну суму 30,2млн.грн. ТОВ «ІРЦ», ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», ТОВ «ФК «Фінансовий центр» та ТОВ «Дортмунд Інвест» за рахунок коштів, відображених на їх рахунках внаслідок проведення вищезазначених операцій, та коштів, що обліковувались на їх поточних рахунках (28,5млн.грн.), перерахували на поточні рахунку 14673 фізичних осіб, відкриті в банку, кошти на загальну суму 1642млн.грн. з призначенням платежу: «Повернення коштів згідно з договором», «оплата процентів по договору», у тому числі достроково. Внаслідок зазначених операцій виникли зобов'язання ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» перед юридичними особами, як власниками рахунків та грошових коштів, які на них зараховані. В свою чергу, проведення операцій від ТОВ «ІРЦ», ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», ТОВ «ФК «Фінансовий центр» та ТОВ «Дортмунд Інвест» за рахунок коштів, відображених на їх рахунках внаслідок проведення вищезазначених операцій, та коштів, що обліковувались на їх поточних рахунках, щодо перерахування на поточні рахунки 14673 фізичних осіб, відкритих в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», коштів на загальну суму 1642млн.грн. з призначенням платежу: «Повернення коштів згідно з договором», «оплата процентів по договору», у тому числі достроково, призвело до фактичного зменшення зобов'язань ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» перед вищезазначеними юридичними особами та збільшення зобов'язань перед фізичними особами, які мають в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» поточні рахунки та в силу п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є вкладниками (фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката). При цьому, фактично грошові кошти як на рахунки вищезазначених юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб не перераховувались за відсутності грошових коштів в такій кількості на кореспондентському рахунку ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», натомість, вищезазначені операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок в балансі, що підтверджується даними статистичної звітності ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» за формою №1Д «Баланс банку» станом на 19.05.2016, а копіями Звіту (висновку) про результати перевірки електронних документів по операціях, проведених за період з 19 по 23 травня 2016 року, акту за результатами вибіркової перевірки відповідності факту здійснення операцій з готівковими коштами через каси відділень банку даним АБС Б2 від 22.03.2017, висновку за матеріалами службового розслідування за фактами проведення банківських проводок без достатньої правової підстави та повідомлення працівниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» клієнтів банку про необхідність сплати заборгованості на користь третіх осіб, затвердженого 01.08.2016».

При цьому, обставини, встановлені вказаним судовим рішенням щодо здійснення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» операцій, які призвели до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, не є такими, які стосуються позивача з огляду на наступне.

По-перше, такі операції стосувалися залучення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» грошових коштів у позику для ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» від фізичних осіб шляхом укладення банком договорів з фізичними особами, де банк виступав повіреним ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» і діяв на підставі договору доручення. Договір же №980-053-000222474 від 27.04.2016 укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «ІРЦ» без участі ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в якості повіреного.

По-друге, у справі №826/15961/16 судом встановлено, що списання з рахунку ТОВ «ІРЦ» та зарахування на рахунки фізичних осіб грошових коштів відбулось за рахунок укладення між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «ІРЦ» договорів про відступлення права вимоги, в тому числі і договору №2 від 19.05.2016, за яким ТОВ «ІРЦ» відступило ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» право вимоги за договором купівлі-продажу цінних паперів, що укладений з ТОВ «Старкепітал». Разом з тим, предметом вказаних угод не були і не могли бути договори, укладені між фізичними особами та ТОВ «ІРЦ», в яких останній виступав позичальником (тобто боржником, а не кредитором), оскільки за правилами частини 1 статті 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

І, по-третє, грошові кошти з рахунку ТОВ «ІРЦ», що відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на рахунок позивача, що також відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» фактично не перераховувались не у зв'язку з відсутністю грошових коштів на рахунку ТОВ «ІРЦ», а в зв'язку з відсутністю грошових коштів в необхідній кількості на кореспондентському рахунку ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».

Окремо слід зауважити, що позивач жодним чином не був задіяний до правочинів, які вчинялися ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ТОВ «ІРЦ» та іншими юридичними особами, не міг на них ні вплинути, ні змінити. Аналогічним чином, позивач не був наділений жодними правами у правовідносинах, які стосувалися здійснення ТОВ «ІРЦ» переказу грошових коштів на його рахунок, відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», натомість виступав лише одержувачем таких коштів, а виконавцем відповідної трансакції був саме банк.

Таким чином, операції, здійснені ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016 щодо переказу грошових коштів в загальній сумі 384724,21грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-053-000229474 від 27.04.2016» та «оплата процентів по Договору №980-053-000229474 від 27.04.2016» на рахунок позивача №4201, відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», не можна розцінювати як операції, які призвели до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку.

Суд враховує у даних спірних правовідносинах також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в п.50 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», в якому зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

У розумінні статті 177 Цивільного кодексу України грошові кошти позивача є об'єктом його майнових прав, відтак, ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, практики Європейського суду з прав людини та статті 41 Конституції України є непорушними до тих пір, доки не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом.

В той же час, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено існування вказаного балансу та відсутність майнових прав позивача на кошти, які надійшли на його рахунок, відкритий в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» згідно трансакцій, які є предметом спору.

Одночасно суд зауважує, що згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI, вкладником є не лише фізична особа, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), а й фізична особа, яка уклала з банком договір банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником. Ключовим є сам факт знаходження на рахунках вкладників грошових коштів.

Отож, передбачені Законом №4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка.

При цьому, суд зазначає, що виплата 20.05.2016 ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» готівки позивачу в сумі 184725,00грн. проведена до запровадження тимчасової адміністрації такого банку, а тому не може вважатися відшкодуванням ОСОБА_2 коштів за його вкладом.

Зважаючи на викладене та те, що станом на дату запровадження в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» тимчасової адміністрації кошти позивача в сумі 199999,21грн. знаходились на його рахунку в цьому банку, суд приходить до висновку про наявність у позивача гарантованого статтею 26 Закону №4452-VI права на отримання цих коштів.

Згідно з пунктом 6 розділу II Положення про порядок відшкодування ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі Положення №14), уповноважена особа ОСОБА_2 протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку формує та надає до ОСОБА_2 станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення. Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа ОСОБА_2 може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до ОСОБА_2 відповідне доповнення до переліку.

При цьому, обов'язок уповноваженої особи на вчинення відповідних дій прямо встановлений Законом №4452-VI, а тому відповідно до вимог Положення №14, протягом процедури ліквідації уповноважена особа ОСОБА_2 може надавати до ОСОБА_2 додаткову інформацію про вкладників.

Позивач не включений до Переліку вкладників на підставі припущень уповноваженої особи ОСОБА_2, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оскільки діями відповідача були порушені гарантовані права ОСОБА_1 на відшкодування коштів за вкладом за рахунок ОСОБА_2, то вимога позивача про зобов'язання уповноваженої особи ФГВФО внести зміни та доповнення про позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО є обґрунтованою та належить до задоволення.

При цьому, суд зазначає, що втручання у даному випадку у дискреційні повноваження ОСОБА_2, як суб'єкта владних повноважень, є виправданим, оскільки відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, з урахуванням чого суд зауважує, що іншого ефективного способу поновлення порушених прав позивача інакше ніж зобов'язання включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, не існує.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності своїх дій, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, листом Державної казначейської служби України від 29.09.2016 №8-08/450-16374 підтверджено, що ФГВФО не отримує бюджетних асигнувань, оскільки не зареєстрований в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

Оскільки чинним законодавством не врегульоване питання відшкодування судових витрат в разі задоволення позову, якщо суб'єкт владних повноважень не отримує бюджетних асигнувань, то суд вважає за необхідне присудити судові витрати позивача на сплату судового збору з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" щодо невключення рахунку ОСОБА_1 №4201, відкритого в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" (б-р.Т. Шевченка, 35, м.Київ 01060) внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, щодо рахунку №4201, відкритого на ім'я ОСОБА_1 (вул.Олени Теліги, буд.51, м.Рівне, 33010; ідентифікаційний код НОМЕР_1) в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на суму 199999,21грн. (сто девяносто девять тисяч девятсот девяносто девять гривень двадцять одна копійка).

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 (вул.Олени Теліги, буд.51, м.Рівне, 33010; ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704,80грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2018 року.

Суддя Щербаков В.В.