Справа № 812/584/18
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

05 жовтня 2018 року СєвєродонецькСправа № 812/584/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В. під час розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною та дискримінаційною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку), в якому позивач просить:

- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області щодо припинення виплати пенсії за віком з квітня 2017 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області виплатити заборгованість з квітня 2017 по день прийняття рішення про поновлення виплат з урахуванням компенсації втрати частини пенсії.

Також просить зобов'язати правління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області надати суду звіт щодо виконання судового рішення.

13.09.2018 від відповідача до суду надійшло клопотання про витребування від Державної прикордонної служби інформації про перебування позивача на території, підконтрольній України, на момент підписання позову до суду - 28.02.2018 (арк.спр. 37).

В обґрунтування клопотання зазначено, що за даними, які надійшли до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, позивач з квітня 2017 року не перебуває на території, підконтрольній Україні. Позов до суду датований 28.02.2018. Вказані обставини, на думку відповідача, дають підстави вважати, що позивач не міг самостійно звернутися до суду.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд зазначає таке.

Частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено обов'язок суду вжити визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 79 КАС України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Частиною першою статті 80 КАС України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини другої статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

З вищевикладеного слідує, що відповідач як суб'єкт владних повноважень зобов'язаний самостійно надати до суду разом із відзивом на позов всі докази, якими підтверджено правомірність прийнятого ним рішення, вчинення дій, допущення бездіяльності.

У виключних випадках, обґрунтувавши неможливість самостійного надання доказів та зазначивши, яких заходів вжито суб'єктом владних повноважень для отримання таких доказів, разом із відзивом на позов відповідач може подати заяву про витребування доказів судом.

До клопотання про витребування відповідної інформації відповідачем не надано жодного доказу.

В порушення положень ч. 1 ст. 80 КАС України відповідач - суб'єкт владних повноважень не надав докази самостійного звернення до Державної прикордонної служби стосовно отримання інформації про перебування позивача на території, підконтрольній України, на момент підписання позову до суду - 28.02.2018, та неможливості отримання такої інформації самостійно.

Також відповідач в клопотанні зазначає про надходження до нього даних про те, що позивач з квітня 2017 року не перебуває на території, підконтрольній Україні. Однак при цьому жодним чином не вказує джерело таких даних та не надав відповідних письмових доказів наявності такої інформації.

Відповідач зазначає про наявність підстав вважати, що позивач не міг самостійно звернутись до суду. Однак при цьому відповідач не зазначає жодної норми процесуального законодавства, яка визначає обов'язок особисто звертатись до суду певної фізичної особи. Суд зазначає, що нормами КАС України такого обов'язку не визначено.

Відповідачем не зазначено та не надано належних доказів тому, що позовна заява підписана іншою особою, аніж ОСОБА_1 Судом також не виявлено таких доказів, що обумовлює наявність обов'язку розгляду заявлених вимог.

Відповідачем не надано жодного доказу наявності визначених Законом підстав, які б свідчили про необхідність припинення пенсійних виплат позивачу.

Таким чином, клопотання про витребування доказів заявлене з порушенням визначеної процесуальним законодавством обов'язкових процедур, містить посилання на обставини, які ніяким чином не підтверджені належними доказами. Також клопотання містить висновки заявника, які не підтверджуються діючими нормами законодавства.

Як наслідок, відповідач не обґрунтував належним чином клопотання про витребування доказів, що свідчить про наявність підстав для залишення без задоволення заявленого клопотання.

Керуючись статтями 9, 49, 77, 79, 80, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною та дискримінаційною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя С.В. Борзаниця