Справа № 752/6460/18
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/6460/18
Провадження 2-а/752/296/18
РІШЕННЯ Іменем України

28.09.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

за участю секретаря судового засідання Конельської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про визнання дій інспектора незаконними, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, закриття провадження про адміністративне правопорушення. Позов мотивує тим, що інспектором УПП в Закарпатській області було винесено постанову серії БР № 214535 від 06.03.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Відповідно до вказаної постанови, він 06.03.2018 року о 01-45 год. керуючи автомобілем «Шкода» по автодорозі Київ-Чоп М-06 717 км 1500 м не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Стоп-контроль», чим порушив вимоги п. 8.6 б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП. Свою вину у вчиненні вказаного правопорушення позивач не визнав, оскільки відсутні будь-які докази цьому, а постанову вважає незаконною та необґрунтованою, а також такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального закону, а відтак остання підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 року, підсудність справи визначена Голосіївському районному суду м. Києва (а.с.2-3).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року, у справі відкрито провадження (а.с.29-30).

Позивач при зверненні до суду наголошував на тому, що постанову винесено незаконно, так як доводи зазначені у ній є безпідставними і не відповідають дійсності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що порушення було здійснено на автомобільній дорозі М-06 на 774 км, де розміщений інформаційно - вказівний дорожній знак «Стоп-контроль», а тому водій мав виконати його вимоги. Оскільки позивачем було проігноровано вимоги знаку, то інспектором на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно правовими актами, було складено відповідну постанову, а тому вимоги позивач є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З постанови БР № 214535 від 06.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 06.03.2018 року о 01-45 год. керуючи автомобілем «Шкода» по автодорозі Київ-Чоп М-06 717 км 1500 м не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Стоп-контроль», чим порушив вимоги п. 8.6 б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП (а.с. 19).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із оглянутого відео, яке надано стороною відповідача, судом встановлено, що на ньому відсутні дані про момент скоєння правопорушення, а тому в суду немає жодних достовірних даних про факт вчинення адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_1 Крім того, вказане відео є нечітким та періодами ідентифікувати розмову на ньому неможливо.

Інших належним та допустимих доказів наявності порушень, вчинених позивачем ОСОБА_1 06.03.2018 року, - з боку відповідача суду в ході розгляду справи надано не було.

Частиною першою статті 122 КУпАП правопорушенням, за яке настає адміністративна відповідальність у вигляді штрафу, визначено Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Суд вважає, що в ході розгляду справи стороною відповідача, крім даних вказаних в постанові про адміністративне правопорушення, інших належних та допустимих доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, або спростовували пояснення позивача, суду не надано, а тому постанова відносно позивача була винесена без достатніх правових підстав та позовні вимоги в частині визнання постанови незаконною та її скасування є обґрунтованими та доведеними, в зв»язку з чим підлягають задоволенню.

Крім того, згідно із ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе скасувати постанову, а справу про адміністративне правопорушення, - закрити, в зв»язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання дій інспектора незаконними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач зі скаргою на дії інспектора не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилася.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП, інспектор Управління патрульної поліції має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч.1 ст.122 КУпАП України, тобто остання діяла в межах своїх повноважень.

Доказів на підтвердження того, що інспектор Управління патрульної поліції діяла за межами своєї компетенції, суду не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до вимог ст. 258 КупАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (зокрема ст. 122 КупАП).

У даному випадку посадовими особами (інспекторами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Судом не приймається до уваги посилання позивача на вимоги ч. 5 ст. 258 КУпАП про обов'язковість складення протоколу у випадку оспорювання допущеного порушення і адміністративного стягнення, оскільки, положення даної частини статті не розповсюджується на випадки притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Також судом не приймається і посилання позивача на порушення процедури розгляду адміністративної справи, у зв'язку із тлумаченням норм ст. 258 КупАП Конституційним судом України у рішенні від 26 травня 2015 року по справі №5-рп/2015, оскільки, зазначене рішення Конституційного суду України було винесено до змін у норми ст. 258 КупАП, відповідно до яких розгляд адміністративної справи інспекторами патрульної поліції у сфері забезпечення дорожнього руху проводиться на місці вчинення правопорушення без складання протоколу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання дій інспектора незаконними є необґрунтованим, в зв»язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, т.ст. 247, 251, 280, 283, 288 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про визнання дій інспектора незаконними, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі, - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 214535 від 06.03.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень, - визнати незаконною та скасувати, а провадження у справі закрити.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Н.П. Чередніченко