Справа № 473/3863/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2018 року

Київ

справа №473/3863/16-а

адміністративне провадження №К/9901/22958/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Кравця О.О., Домусчі С.Д., Коваль М.П. від 30.05.2017 у справі №473/3863/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, уточнивши який, просив: скасувати рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області №15/3 від 28.10.2016 та № 1/2 від 12.01.2017 в частині відмови зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періодів роботи з 01.01.1992 по 17.02.1992, 20.10.1992 по 31.12.1998; зобов'язати відповідача зарахувати періоди його роботи з 01.01.1992 по 17.02.1992, 20.10.1992 по 31.12.1998 до стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року скасовано постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2017 року та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги доказів проведення атестації робочих місць на підприємстві позивача, в тому числі і посади позивача, а помилково виходив з того, що доказів проведення атестації робочих місць не надано. До того ж, суд апеляційної інстанції не надав оцінки рішенню відповідача в частині законності відмови у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують зайнятість позивача протягом повного робочого дня.

У запереченні на касаційну скаргу відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що згідно трудової книжки позивача та архівної довідки №Р471/07-04-05 від 05.12.2016, останній працював у Вознесенському виробничому шкіряному об'єднанні імені XXVI з'їзду КПРС (згодом ПАТ "Возко"):

з 01.03.1988 по 19.04.1990 - слюсарем-ремонтником 4, 5 розрядів дільниці з капремонту ЦРМ;

з 20.04.1990 по 17.02.1992 - слюсарем-ремонтником 5 розряду рем. дільниці №3 з обслуговування фарбувально-жирувального цеху;

з 18.02.1992 по 18.10.1992 - слюсарем-ремонтником 5 розряду центральної ремонтної майстерні;

з 19.10.1992 по 31.12.1998 - слюсарем-ремонтником 5 розряду РМУ-3 з обслуговування фарбувально-жирувального цеху;

з 01.01.1999 по 01.06.2003 - слюсарем-ремонтником 5 розряду фарбувально-жирувального цеху;

з 02.06.2003 по 31.10.2006, з 21.05.2007 по 31.07.2013, з 01.10.2013 по 31.03.2015 - слюсарем-ремонтником 5, 6 розрядів на дільниці фарбувально-жирувальних процесів виробництва №2;

з 01.11.2006 по 20.05.2007 - апретурником 5 розряду на дільниці оздоблювальних процесів виробництва №2;

з 01.08.2013 по 31.09.2013 - розтягувальником шкіри на рами на дільниці фарбувально-жирувальних процесів виробництва.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до п. «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.10.2016 №15/3 позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах зараховано періоди роботи з 01.01.1999 по 24.02.2000, з 01.11.2006 по 21.05.2007 та з 01.08.2013 по 01.10.2013. Відмовлено в зарахуванні до стажу роботи зі шкідливими та важкими умовами праці періоду з 01.03.1988 по 31.12.1998 через відсутність первинних документів, які підтверджували зайнятість заявника протягом повного робочого дня слюсарем-ремонтиком дубильно-фарбувально-жирувальних цехів та результатів атестації робочих місць за умовами праці слюсарям - ремонтникам ЦРМ, РМУ-3.

Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.01.2017 №1/2 до стажу роботи позивача із шкідливими та важкими умовами праці відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховано період роботи з 01.03.1988 по 31.12.1991; та відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 01.01.1992 по 31.12.1998 у зв'язку з відсутністю первинних документів, які б підтверджували зайнятість заявника протягом повного робочого дня слюсарем-ремонтником дубильно-фарбувально-жирувальних цехів та результатів атестації робочих місць за умовами праці слюсарям-ремонтникам ЦРМ, РМУ-3.

Не погодившись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі наданих документів (трудова книжка, особова картка, специфікація робочих місць, наказ про проведення атестації), незмінності умов праці, підтвердження умов праці результатами атестації, позивач має право на зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах спірних періодів його роботи на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду рем. дільниці №3 та РМУ-3 з обслуговування фарбувально-жирувального цеху.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не має права на зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах спірних періодів його роботи на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду рем. дільниці №3 та РМУ-3 з обслуговування фарбувально-жирувального цеху, оскільки документи, які підтверджують результати атестації його робочого місця за умовами праці у вказаний період відсутні.

Дослідивши спірні правовідносини, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 3 "Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків, за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Розділом XXI "Легка промисловість" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачено такі робочі професії як "слесари дежурные в отмочно-зольных, сырейных, дубильно-красильно-жировальных и формалиновых цехах".

Відповідно до підрозділу 7 "Шкіряне та хутрове виробництва, первинна обробка шкіряно-хутрової сировини" розділу XX '"Легка промисловість" Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, передбачені такі робочі професії "слюсарі-ремонтники, зайняті у відмочувально-зольних, сиричувальних, підготовки та первинної обробки сировини, дубильно-фарбувально-жирувальних і формалінових цехах (дільницях) і цехах (дільницях) первинної обробки шкіряно-хутрової сировини, у тому числі чергові".

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.1992 (далі - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно п. 4 Порядку № 442 та підп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Пунктом 4 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що згідно з пунктом 4 Порядку N 442 атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Згідно п. 4.1 Порядку № 383 зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Пунктом 4.3 Порядку № 383 передбачено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Згідно п. 4.5 Порядку № 383, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Як встановлено судом першої інстанції в 1995 році на підприємстві, де працював позивач проведено атестацію робочих місць за умовами праці, і за результатами якої, наказом від 25.02.1995 №28-а підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення слюсаря-ремонтника фарбувально-жирувального цеху.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, а суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Так, по-перше, в період роботи позивача на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду рем. дільниці №3 з обслуговування фарбувально-жирувального цеху з 01.01.1992 по 17.02.1992 його посада відносилась до робочих професій передбачених Списком № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, а відповідні умови праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року підтверджені відповідними документами відповідних умов праці, а тому вказаний період підлягає зарахуванню до стажу роботи, який дає право на призначення пільгової пенсії.

По-друге, в період роботи позивача на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду РМУ-3 з обслуговування фарбувально-жирувального цеху з 20.10.1992 по 31.12.1998 його посада відносилась до робочих професій, передбачених Списком № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, та Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162. А за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці 25.02.1995 (тобто після 21.08.1992 року) підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення слюсаря-ремонтника фарбувально-жирувального цеху, що дає підстави для зарахування зазначеного періоду до стажу роботи, який дає право на призначення пільгової пенсії, оскільки до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 Порядку № 383.

Крім того, обгрунтованим є й висновок суду першої інстанції в частині того, що вимога про зайнятість повний робочий день на роботах за Списком № 2 (1956 року) не передбачалась, зазначена вимога стосується Списку № 2 (1994 року). До того ж, відомості про неповний робочий час та режим роботи обов'язково зазначаються в наказі про прийом на роботу. Тому враховуючи, що накази про прийом на роботу та про переведення позивача не містять відомостей про неповний робочий час та режим роботи, вірним є висновок про те, що позивач працював повний робочий день у спірні періоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови суду першої інстанції.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позивач сплатив за подання касаційної скарги судовий збір в сумі 1322,88 грн., вказана сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 345, 352, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року скасувати.

Постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2017 року залишити в силі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в сумі 1322,88 (тисячу триста двадцять дві) гривні 88 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду