Справа № 826/16070/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 жовтня 2018 року м. Київ № 826/16070/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., ознайомившись з позовною заявою

за позовом ОСОБА_1
до Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві,
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
В СТ А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві, Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Ознайомившись із позовною заявою, суд встановив її невідповідність вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Ознайомившись із позовною заявою, суд встановив її невідповідність вимогам ст. 160, 161 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", з 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1762 грн.

Судом встановлено, що сума судового збору, яка підлягає сплаті за пред'явлення цього адміністративного позову складає 1409,6 грн., оскільки позивач оскаржує два окремих рішення різних суб'єктів владних повноважень.

Позивачем додано до адміністративного позову квитанцію від 18.09.2018р. № 83079 на суму 704,80 грн.

Однак, відповідно до відомостей з комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вищезазначена квитанція закріплена за справою №826/15297/18.

Таким чином, позивачем надано платіжне доручення, яке вже зараховано в рахунок сплати судового збору за подання позовної заяви у справі № 826/15297/18.

З огляду на викладене, позивачу необхідно сплатити за звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва з даною позовною заявою судовий збір у сумі 1409,6 грн.

Більше того, представнику позивача, адвокату Калінчуку В.В. необхідно надати до суду докази на підтвердження наявності у нього права представляти інтереси позивача від свого імені, оскільки як вбачається з квитанції від 18.09.2018р. № 83079 в графі призначення платежу зазначено "*;101;;Судовий збір, за позовом Калінчук Володимир Вікторович, Окружний адміністративний суд міста Києва", оскільки, відповідно до Інформаційного повідомлення щодо заповнення форми розрахункових документів на переказ у разі сплати судового збору розміщеного на офіційному сайті Судової влади України, в графі "за позовом ____" зазначається П. І. Б. чи назва установи, організації позивача.

Таким чином, позивачу слід надати суду належним чином оформлений документ на підтвердження оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 1, ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З адміністративного позову вбачається, що позивачем оскаржується рішення Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві від 20.09.2017р. та рішення Державної прикордонної служби України про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 29.03.2018р., проте позивач звертається до суду лише 02.10.2018р.

Однак, до адміністративного позову додана заява про поновлення строку звернення до суду в обґрунтування якої зазначає, що про рішення Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві від 20.09.2017р. дізнався лише 30.07.2018р., коли його представником отримано відповідь на адвокатський запит до якої було додано копію такого рішення.

Щодо причин пропуску строку на оскарження рішення Державної прикордонної служби України про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 29.03.2018р. представник позивача нічого не зазначає, однак наголошує, що в мотивувальній частині такого рішення зазначено, що причиною заборони в'їзду в Україну позивача є відповідне доручення уповноваженого державного органу, яке йому вручено не було.

Суд звертає увагу, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Додатково суд звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Закону України "Про прикордонний контроль", іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в'їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв'язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.12.2010р. № 967 "Про затвердження форм рішень про відмову в перетинанні державного кордону України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 р. за N 31/18769 в останньому рядку рішення проставляється підпис особи, щодо якої прийнято рішення.

З доданої до адміністративного позову копії рішення Державної прикордонної служби України про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 29.03.2018р. вбачається, що на. ньому міститься підпис від 29.03.2018р. про ознайомлення. Більше того факт отримання цього рішення в день його прийняття підтверджується самою наявністю другого примірника такого рішення у позивача.

Відсутність у позивача доручення уповноваженого державного органу не є поважною причиною, яка могла перешкодити звернутись до суду в межах строку встановленого законом.

Більше того, позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості звернутись до суду в межах строку встановленого законом з метою оскарження наказу від 29.03.2018р.

Щодо поважності причин пропуску строку на оскарження рішення Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві від 20.09.2017р., суд зазначає таке.

Як стверджує представник позивача про наявність оскаржуваного рішення позивачу стало відомо 30.07.2018р. з відповіді на адвокатський запит від 24.07.2018р. № 80001.23.1-20005/80.1-18 до якої було додано копію такого рішення та доручення, яке стало підставою для його прийняття.

Однак, суд вважає такі доводи такими, що не підтверджують факту поважності причин пропуску строку, оскільки як зазначає сам представник позивача підставою для прийняття оскаржуваного рішення від 29.03.2018р. було доручення уповноваженого органу.

Проте, як встановлено судом, підставою для надання вищезазначеного доручення є рішення від 20.09.2017р., яке наразі оскаржується позивачем.

Таким чином, з поданої заяви про поновлення строку вбачається, що про існування доручення позивачу стало відомо з моменту ознайомлення з рішенням від 29.03.2018р., отримання його повного тексту лише 30.07.2018р. не підтверджує поважності причин пропуску строку оскільки про порушення своїх прав позивачу стало відомо саме 29.03.2018р., проте до суду позивач звертається лише 02.10.2018р.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про неповажність причин пропуску строку звернення до суду.

Більше того, суд зазначає, що додана до адміністративного позову копія рішення Державної прикордонної служби України про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 29.03.2018р. неналежної якості, що перешкоджає можливості суду встановити дійсний її зміст, а відтак позивачу необхідно надати до суду копію належної якості.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи наведене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору в розмірі 1409,6 грн. сплаченого на реквізити Окружного адміністративного суду міста Києва із відміткою банку про зарахування судового збору до бюджету та копію оскаржуваного рішення від 29.03.2018р. належної якості.

Окрім цього, позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду в якій вказати інші підстави для поновлення строку з наданням доказів на підтвердження своїх доводів.

Керуючись ст. 160, 161, 169, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

2. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

3. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дати отримання копії цієї ухвали.

4.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч.4 ст. 169 КАСУ.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.І. Добрянська