Справа № 826/10423/16
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 жовтня 2018 року № 826/10423/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича (далі по тексту - Відповідач-1, Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Відповідач-2, Фонд), в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення ОСОБА_1 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправною;

- зобов'язати Уповноважену особу включити ОСОБА_1 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач є вкладником у розумінні Закону №№ 4452-VI, а тому набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах його граничного розміру.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи на 13 жовтня 2016 року.

11 жовтня 2016 року через канцелярію суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло письмове заперечення на позовну заяву, у якому Відповідач-2 вказав на передчасність позовних вимог, заявлених до Фонду.

Уповноважена особа у судове засідання 13 жовтня 2016 року не прибула та не забезпечила явку уповноваженого представника. У письмових запереченнях проти позову просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції зазначила, що Позивач не є вкладником в розумінні Закону № 4452-VI, оскільки договорів з Банком не укладав, коштів безпосередньо не залучав, а набув право на вклад на підставі договору відступлення права вимоги, укладеним між ним та ОСОБА_3, який був вкладником Банку. Окрім того, Відповідач-1 зазначив про те, що повідомлення про відступлення права вимоги за договорами на його адресу не надходило.

У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, розгляд справи було відкладено на 21 лютого 2017 року.

У судовому засіданні 21 лютого 2017 суд ухвалив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2017 року адміністративну справу №826/10423/16 прийнято до провадження судді Катющенка В.П. та призначено до судового розгляду у судове засідання на 12 грудня 2017 року.

У судовому засіданні 12 грудня 2017 суд на підставі частини шостої статті 128 КАС України ухвалив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

27 грудня 2017 року від Відповідача-2 надійшов відзив на адміністративний позов, у якому останній вказав на те, що Фонд затверджує реєстр вкладників на здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою переліку вкладників, а тому за відсутності у переліку Позивача, дані про нього не могли бути враховані Фондом при складанні та затверджені Загального реєстру Фондом гарантування. Перевіряючи правочини на предмет їх нікчемності Уповноважена особа діяла у межах та у спосіб визначених Законом № 4452-VI повноважень.

Враховуючи те, що 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі, вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно її розгляд продовжено у письмовому провадженні з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договір від 26 червня 2014 року №1FD006/3 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи з видачею платіжної картки (наділі - Основний договір №1), згідно умов якого Банк відкриває поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_2 у українських гривнях для проведення розрахунків з використанням платіжної картки на підставі отриманої заяви та інших документів, наданих Клієнтом відповідно до діючого законодавства України та видає Клієнту платіжну картку Visa Electron, що є власністю банку.

25 грудня 2015 між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договір №206D-648786 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (наділі - Основний договір №1), згідно умов якого ОСОБА_3 було внесено на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти у сумі 79 000 грн., що не заперечується Уповноваженою особою.

04 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого Первісний вкладник відступає, а Новий вкладник набуває право вимоги на частину грошових коштів (право грошової вимоги до Банку), належну Первісному вкладнику за Основним договором №1 у сумі 68 000 грн.; за Основним договором №2 у сумі 79 000 грн. За цим договором Новий вкладник одержує право вимоги замість Первісного вкладника вимагати від Боржника належного виконання його зобов'язань за Основним договором №1 та №2.

Загалом згідно зазначеного договору було відступлено право вимоги на суму 147 000 грн.

06 квітня 2016 року на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 № 234 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРІЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 05 квітня 2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРІЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняла рішення від 21 квітня 2016 року № 560, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» Костенка Ігоря Івановича з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно.

Як зазначено у позові, Позивачем та ОСОБА_3 24 травня 2016 року було направлено на адресу Уповноваженої особи спільне повідомлення про відступлення права вимогам за договорами від 26 червня 2014 року №1FD006/3 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи з видачею платіжної картки та від 25 грудня 2015 року №206D-648786 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів, укладеними між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Хрещатик», з доданим до нього договором про відступлення права вимоги від 04 квітня 2016 року. Втім, Позивача не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах його граничного розміру.

Не включення Позивача до переліку вкладників зумовило звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Законом України від 23.02.2012 №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон №4452-VI) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладником в розумінні пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Приписи п. 3 ч. 1 ст. 2 наведеного Закону визначають вклад як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вкладником є, зокрема, фізична особа, яка уклала договір банківського вкладу (депозиту), кошти на який залучені банком від вкладника.

Як свідчать обставини справи та не заперечується Відповідачем-1, між ОСОБА_3 (Первісний вкладник) та ПАТ «КБ «Хрещатик» були укладені договори від 26 червня 2014 року №1FD006/3 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи з видачею платіжної картки та від 25 грудня 2015 року №206D-648786 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів.

ОСОБА_3 були внесені на поточні рахунки відкриті у ВАТ «КБ «Хрещатик» грошові кошти, що також не заперечується сторонами.

Уповноваженою особою не заперечується той факт, що ОСОБА_3 набув статусу вкладника банку в розумінні положень Закону № 4452-VI.

Як свідчать матеріали справи, в подальшому ОСОБА_3, на підставі договору від 04 квітня 2016 року про відступлення права вимоги, відступлено на користь Позивача право вимоги за вказаними вище договорами на загальну суму 147 000 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 цього Кодексу кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Суд звертає увагу, що Позивачем не надано доказів, які б підтверджували надіслання повідомлення Відповідачу-1 від 24 травня 2016 року про відступлення права вимоги за договорами від 26 червня 2014 року №1FD006/3 та від 25 грудня 2015 року №206D-648786 на користь ОСОБА_1, з огляду на що саме Позивач несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Крім того, суд звертає увагу, що Позивачем не надано таких доказів й на виконання ухвали суду від 17 листопада 2017 року.

Матеріали справи не містять жодних інших доказів, які б підтверджували статус Позивача як вкладника, в тому числі, наявність грошових коштів на його рахунках.

Враховуючи наведене вище у сукупності, суд приходить до висновку, що Позивач не набув статусу вкладника в розумінні статті 2 Закону № 4452-VI, з огляду на що заявлені позовні вимоги до Уповноваженої особи задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є похідними вимогами, позаяк Загальний реєстр вкладників формується на підставі поданої Уповноваженою особою інформації щодо вкладників, а судом встановлено відсутність підстав для подання такої, відповідно й позовні вимоги до Фонду задоволенню також не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко