Справа № 743/1354/18
Суддя: Жовток Є. А.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1354/18
Провадження № 2-а/743/101/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Марченко А.В.

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ОСОБА_2 - про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, зазначивши, що постановою серії ВР № 292538 від 05.09.2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу, в розмірі 680 грн. за ч.2 ст.121 КУпАП, а саме за порушення вимог п.31.4.4 (б) ПДР України, яке виразилось у тому, що він, здійснюючи пасажирські перевезення, керував автобусом, в якому не працювали склоомивачі.

Позивач вказує на невідповідність змісту оскаржуваної постанови фактичним обставинам справи та недотримання відповідачем діючого законодавства при винесенні постанови.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, пояснивши, що він, здійснюючи пасажирські перевезення, був зупинений працівниками поліції, котрі перевірили право ОСОБА_1 на здійснення відповідного виду діяльності та не виявивши очевидних порушень ПДР України, розпочали перевірку технічного стану автобуса, в результаті чого було виявлено відсутність рідини в бачку склоомивача. При цьому, за тих погодних умов використання системи очищення скла в автобусі не потребувалось, а склоочисники і склоомивач знаходились в технічно справному стані. Крім того, в маршрутному листі виданому ОСОБА_1 малася відмітка про технічну справність автобуса і на момент виїзду рідина в бачку склоочисника була в наявності.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не зявилась, надіславши відзив на позов, в якому вказала на правомірність своїх дій та дотримання нею вимог ст.280 КУпАП під час розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до 3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст.3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд вважає, що притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не відповідало критеріям, визначеним ст.7 КУпАП.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язані з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за керування транспортним засобом з непрацюючим склоомивачем.

Відповідальність за вказане порушення водієм, який використовує транспортний засіб для надання послуг з перевезення пасажирів, встановлена ч.2 ст.121 КУпАП.

Підпунктом б) п.31.4.4 ПДР України заборонено експлуатацію транспортних засобів за наявності не працюючих передбачених конструкцією транспортного засобу склоомивачів.

Сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів підтверджено той факт, що на момент зупинки автобуса під керуванням ОСОБА_1 у транспортному засобі працювали склоочисники, однак рідина зі склоомивача на вітрове скло не подавалася.

В той же час, з відеозапису наданого відповідачем вбачається, що вказаний факт було виявлено працівниками поліції вже після того, як автобус під керуванням ОСОБА_1 було зупинено.

Крім того, із вказаного відеозапису вбачається, що транспортний засіб під керуванням позивача було зупинено за сухої погоди, яка не потребувала використання склоомивача та склоочищувачів.

Таким чином, без зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та цілеспрямованої перевірки технічного стану автобуса працівником поліції, вказане порушення ПДР України обєктивно виявити було неможливо.

Як слідує з пояснень позивача, до подання сигналу про зупинку автобуса, працівники поліції не виявили в діях або бездіяльності ОСОБА_1 інших порушень ПДР України і не притягали його до адміністративної відповідальності за інші порушення. Автобус, яким керував позивач, не потрапляв в ДТП, не мав очевидних ознак технічної несправності, не перебував у розшуку.

За змістом пояснень ОСОБА_1, ймовірною причиною зупинки керованого ним автобуса було припущення, що позивач, як водій, перевозив більшу кількість пасажирів, ніж це передбачено технічною характеристикою транспортного засобу. Водночас, такого порушення працівниками поліції виявлено не було. Частиною 1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав, за наявності яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

До таких підстав віднесено: 1) порушення водієм Правил дорожнього руху; 2) очевидність ознак, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) наявність інформації, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не доведено наявність хоча б однієї з підстав для зупинки транспортного засобу, визначених ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що поліцейський, який зупинив автобус під керуванням ОСОБА_1, не виконав свій обовязок, визначений ч.2 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме не поінформував водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Відеозаписом який надала відповідач, підтверджується, що перевірку технічного стану транспортного засобу яким керував ОСОБА_1, здійснював інший працівник поліції, ніж той, який розглядав справу та виносив оскаржувану постанову.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідженими матеріалами однозначно і достовірно не підтверджено, які причини обумовили факт неподання склоомивачем рідини на вітрове скло автобуса котрим керував позивач.

Таким чином, відповідач належними і допустимими засобами доказування не довела тих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх заперечень.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відеозаписом який надала відповідач в розпорядження суду, підтверджується що ОСОБА_2 повідомивши ОСОБА_1 про результати розгляду справи та можливість оскарження прийнятого нею рішення, не розяснила строки та порядок оскарження винесеної постанови.

За наведених обставин дії відповідача неможливо розцінювати як такі, що вчинені в порядку, визначеному законом.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови.

В той же час, вимоги позивача про визнання оскаржуваної постанови протиправною, задоволенню не підлягають з тих підстав, що при розгляді адміністративним судом справ даної категорії, стаття 286 КАС України і стаття 293 КУпАП, не передбачають винесення судом рішення про неправомірність певних дій або бездіяльності..

Керуючись ст.ст.6, 8, 9, 72, 77, 242-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Постанову серії ВР № 292538 від 05.09.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити.

В іншій частині позову - відмовити.

Судові витрати по справі відсутні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляція на рішення може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - в цей же строк, з дня отримання його копії.

Суддя Є.А. Жовток