Справа № 804/2875/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року Справа № 804/2875/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №804/2875/18 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування повідомлення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у якій позивач просить суд:

скасувати повідомлення заступника начальника відділу Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.03.2018 вих № 7176 щодо примусового виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 р. по справі №804/461/17, якою задоволено адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства "Виробниче підприємство "ТЕХМАШ" про застосування заходів реагування;

зобовязати Самарський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 22.11.2017 по справі № 804/461/17, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Справі за вищезазначеним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 804/2875/18.

Подана Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області позовна заява не відповідала вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 23.04.2018 р. була залишена без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху.

На виконання ухвали суду від 23.04.2018р. позивач виправив відповідні недоліки позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 р. відкрито провадження по справі №804/2875/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №804/2875/18 у спрощеному провадженні.

В обґрунтування позовних вимог Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області у позовній заяві зазначено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі №804/461/17 задоволено позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства "Виробниче підприємство "ТЕХМАШ" про застосування заходів реагування та на виконання даного рішення суду, яке набрало законної сили судом видано 22.11.2017р. позивачу (стягувачу) виконавчий лист по справі №804/461/17. Позивач зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про прийняття виконавчого листа до примусового виконання, проте отримав повідомлення про повернення виконавчого документа без виконання на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, у звязку з чим Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області звернулось до суду із даним позовом.

Позиція Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відображена у запереченнях на адміністративний позов по справі №804/2875/18 та аргументована правомірністю оскаржуваного повідомлення державного виконавця. Так, відповідач зазначає, що Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області предявлено до відділу на виконання виконавчий лист №804/461/17, у резолютивній частині якого відсутні заходи примусового виконання, встановлені ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з чим Самарським відділом державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області правомірно прийнято повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання по ВП №56055315 на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», копія якого за вих. №7176 разом з виконавчим листом була направлена на адресу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

06.11.2017р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом розгляду адміністративну справу №804/461/17 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства "Виробниче підприємство "ТЕХМАШ" про застосування заходів реагування та винесено постанову, якою даний адміністративний позов задовольнити частково та постановлено застосувати відносно Приватного акціонерного товариства "Виробниче підприємство "ТЕХМАШ" заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом повного зупинення експлуатації об'єктів, а саме: виробничої будівлі (цеха 1, 2, 3), 2-х поверхової адміністративної будівлі, 3-х поверхової адміністративної будівлі за адресом: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 94-Б.

Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. по справі №804/461/17 набрала законної сили 07.03.2018р., однак підлягала негайному виконанню, тому 22.11.2018р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано представнику Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області виконавчий лист по справі №804/461/17, у якому відображено резолютивну частину постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р., а саме: «Застосувати відносно Приватного акціонерного товариства "Виробниче підприємство "ТЕХМАШ" заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом повного зупинення експлуатації об'єктів, а саме: виробничої будівлі (цеха 1, 2, 3), 2-х поверхової адміністративної будівлі, 3-х поверхової адміністративної будівлі за адресом: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 94-Б».

З метою виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. по справі №804/461/17 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області направлено відповідний виконавчий лист разом із заявою щодо примусового виконання до Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

17.04.2018р. позивачем отримано направлене державним виконавцем разом із супровідним листом за вих. №7176 від 26.03.2018р. повідомлення про виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.03.2018р., у якому заступником начальника відділу Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 зазначено, що за результатами розгляду заяви представника стягувача з примусового виконання виконавчого листа №804/461/17, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 22.11.2017р. щодо застосування відносно Приватного акціонерного товариства "Виробниче підприємство "ТЕХМАШ" заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом повного зупинення експлуатації об'єктів, а саме: виробничої будівлі (цеха 1, 2, 3), 2-х поверхової адміністративної будівлі, 3-х поверхової адміністративної будівлі за адресом: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 94-Б державним виконавцем встановлено, що у предявленому до відділу виконавчому документі відсутні заходи примусового виконання, встановлені переліком ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з чим, керуючись п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» даний виконавчий документ підлягає поверненню без прийняття до виконання.

Не погодившись із даним повідомлення державного виконавця, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області звернулось до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIIІ від 02.06.2016р. (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 3 Закону наведено перелік виконавчих документів, на підставі яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» рішення підлягають примусовому виконанню, до яких, зокрема, належать виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк предявлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Згідно із ч. 4 ст. 4 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно зі статтею 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із приписами ч.ч. 1, 2 ст 18 Закону - виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону).

Так, з матеріалів справи вбачається, що Самарський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, отримавши заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про примусове виконання виконавчого листа, виданого 22.11.2017р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом на виконання постанови суду від 06.11.2017р. у справі № 804/461/17, не відкрив виконавче провадження, а повернув виконавчий лист без прийняття до виконання, пославшись на пункт 7 частини 4 статті 4 Закону, якою передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення у разі якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Отже, з наведеного слідує, що фактичною підставою для винесення повідомлення позивача про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.03.2018р. слугував висновок державного виконавця про те, що пред'явлений Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області виконавчий документ не містить дій зобов'язального характеру, а, тому, на думку відповідача, не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Водночас, із такими доводами державного виконавця погодитись неможливо, оскільки у виконавчому листі №804/461/17, який виданий 22.11.2017р. на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. зазначено: «Застосувати відносно Приватного акціонерного товариства "Виробниче підприємство "ТЕХМАШ" заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом повного зупинення експлуатації об'єктів, а саме: виробничої будівлі (цеха 1, 2, 3), 2-х поверхової адміністративної будівлі, 3-х поверхової адміністративної будівлі за адресом: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 94-Б».

Тобто, викладена у виконавчому листі резолютивна частина постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/461/17 передбачає захід, визначений пунктом 4 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Таким чином, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. у справі № 804/461/17 є рішенням немайнового характеру, яким відповідача фактично зобов'язано зупинити експлуатацію обєктів, зазначених у рішенні суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону - за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 3 статті 63 Закону встановлено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону, виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

На підставі аналізу вказаних законодавчих норм суд дійшов висновку, що відповідний виконавчий лист відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим ст. 4 Закону та містить чітке визначення дій, від вчинення яких боржник зобов'язаний утриматися, зокрема від експлуатації обєктів, що відповідає заходу примусового виконання рішення, визначеному пунктом 4 частини 1 статті 10 Закону.

Порядок виконання рішень такого характеру встановлений ст. 63 Закону, а відтак мотиви державного виконавця, зазначені в оскаржуваному повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі того, що виконавчий лист не містить заходів примусового характеру, у звязку з чим не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, не знайшли підтвердження під час судового розгляд справи.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 3 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону передбачено, що у виконавчому документі зазначається зокрема резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Судом встановлено, що у виконавчому листі, виданому 22.11.2017р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом на виконання постанови суду від 06.11.2017р. у справі №804/461/17, відтворено резолютивну частину постанови.

У виконавчому листі визначений боржник, на якого покладається обов'язок щодо виконання цього рішення немайнового характеру.

Порядок виконання рішень немайнового характеру визначений розділом VIII Закону України "Про виконавче провадження" та розділом IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України за №512/5 від 02.04.2012р. (в редакції наказу Міністерства юстиції України №2832/5 від 29.09.2016р.), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за №489/20802 (далі - Інструкція №512/5).

Правила цих норм до рішень немайнового характеру відносять рішення: про поновлення на роботі; про відібрання дитини; про виселення боржника; про вселення стягувача; інші рішення, за якими боржника зобов'язано особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, відповідно до статті 63 Закону, за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 6 статті 26 Закону передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Аналіз вищенаведених норм та змісту виконавчого листа №804/461/17 дає підстави для висновку, що даний виконавчий лист відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим статтею 4 Закону, у ньому чітко вказано ті дії, від вчинення яких боржник зобов'язаний утриматися, а порядок виконання рішень такого характеру встановлено статтею 63 Закону.

Суд зазначає, що та обставина, що за постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. у справі №804/461/17 видано виконавчий лист, також свідчить про те, що це судове рішення за своїм змістом характеризуються реалізованістю та передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних субєктів владних повноважень можуть бути покладені обовязки щодо забезпечення виконання рішення.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону), водночас пункт 3 статті 6 Закону встановлено, що у випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Суд зауважує, що іншого органу, окрім органів державної виконавчої служби, який мав би повноваження виконувати зазначене рішення суду, Законом, нормативно-правовими актами, які регулюють діяльність органів державного нагляду (контролю), самим рішенням суду не визначено. Відтак, примусове виконання вищезазначеного рішення на підставі виконавчого листа №804/461/17, виданого 22.11.2018р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом, покладається саме на орган державної виконавчої служби.

Надаючи оцінку оскаржуваному повідомленню державного виконавця, суд зазначає, згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірність оскаржуваного повідомлення та його відповідність нормам діючого законодавства України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування повідомлення заступника начальника відділу Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.03.2018р. вих. №7176 щодо примусового виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 р. по справі №804/461/17, якою задоволено адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства "Виробниче підприємство "ТЕХМАШ" про застосування заходів реагування.

Водночас, щодо позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про зобовязання Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 22.11.2017 по справі № 804/461/17, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, слід зазначити наступне.

У рішенні від 30.01.2003р. № 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

У зв'язку з цим, найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права позивача буде визнання оскаржуваного повідомлення протиправним та зобов'язання відповідача розглянути заяву позивача про примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. по справі №804/461/17 за виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 22.11.2017р. виконавчим листом №804/461/17 - повторно.

При цьому, суд зазначає, що повернення суб'єктом владних повноважень виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з аналогічних підстав, що перевірялися у межах розгляду даної судової справи, буде вважатися неналежним виконанням судового рішення та нестиме негативні наслідки, передбачені чинним законодавством.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов'язання за цим положенням. Межі обов'язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України - у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З'ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний нею спосіб, суд дійшов висновку, що з огляду на визнання протиправним повідомлення заступника начальника відділу Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.03.2018р. вих. №7176 щодо примусового виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 р. по справі №804/461/17, порушене право позивача має бути відновлено шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 року у справі №804/461/17 за виконавчим листом від 22.11.2017 року у справі №804/461/17.

При цьому, суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом обставинам у цій справі.

З огляду на вищевикладене, позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування повідомлення, зобов'язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49600, м.Дніпро, вул. Короленко, 4; ) до Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49112, м.Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 6-в; ) про скасування повідомлення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення заступника начальника відділу Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.03.2018р. вих. №7176 щодо примусового виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 р. по справі №804/461/17, якою задоволено адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства "Виробниче підприємство "ТЕХМАШ" про застосування заходів реагування.

Зобов'язати Самарський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 року у справі №804/461/17 за виконавчим листом від 22.11.2017 року у справі №804/461/17.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1