Справа № 396/991/18
Суддя: Шепетько В. І.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/991/18
Провадження № 2-а/396/29/18
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
у складі головуючого судді Шепетько Володимир Іванович,
з участю секретаря Очеретньої М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Мороз Євгена Леонідовича про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду до інспектора роти № 3 батальону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Мороз Євгена Леонідовича з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 23 лютого 2018 року серії ВР №036763, якою його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 02 червня 2018 року в поштовій скриньці свого домоволодіння позивач виявив лист з постановою про відкриття виконавчого провадження від 22 травня 2018 року, яку було винесено державним виконавцем Новоукраїнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Ютиш К.М. Відповідно до даної постанови, з позивача підлягає стягненню 850,00 грн. штрафу на користь держави, а також 85,00 грн. виконавчого збору. 06 червня 2018 року позивач подав до Новоукраїнського районного відділу ДВС заяву в якій просив надати копію документу, на підставі якого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказаним документом виявилася постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 23 лютого 2018 року. Дійсно, 23 лютого 2018 року виконуючи свою роботу позивач рухався на автомобілі ЗАЗ 1102 на автодорозі Кіровоград Платонове. Під час руху позивачу на зустріч їхав поліцейський автомобіль, який розминувшись зі мною здійснив маневр розвороту та наздогнавши позивача дав команду на зупинку його автомобіля. Після зупинки до позивача підійшов працівник поліції який вказав на те, що керуючи автомобілем під час руху позивач розмовляв по мобільному телефону, що заборонено правилами дорожнього руху. Позивач категорично не погодився з працівником поліції та вказав що такого факту не було висловивши цим самим свої заперечення щодо зупинки. В подальшому працівник поліції перевірив документи позивача пісял чого він продовжив рух на автомобілі в напрямку м. Новоукраїнка. При цьому позивач стверджує, що будь-який документ як то протокол чи постанова в його присутності не складалось. Тому був вимушений звернутися до суду.
Позивач вважає, що факти про порушення позивачем ПДР, які зазначені відповідачем у мотивувальній частині зазначеної постанови, не відповідають фактичним обставинам справи, є надуманими та безпідставними, і тому, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
В судове засідання позивач не з`явився, надивши заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, до суду подав відзив, в якому позов не визнав. Суд не вбачав підстав для задоволення заяви відповідача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, зважаючи на можливість вирішення позову по суті на підставі наявних доказів та з огляду на поданий відповідачем відзив.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що постановою серії ВР №036763 від 23.02.2018 року, винесеною відповідачем, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.
Як зазначено в постанові, 23.02.2018 року о 11:30 год. на А/Д Кропивницький Платонове 29 км + 300 м водій керуючи ТЗ під час руху користуючись засобами зв`язку тримаючи їх у руках а саме розмовляв по мобільному телефоні, чим порушив п.2.9 (д) ПДР України та вчинив правопорушенян передбачене ч.2 ст.122 КУпАП України.
Підпунктом (Д) п.п 2.9 ПДР України передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).
Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів .
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно ч.ч.1,2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частинами 1 та 2 ст.5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно ч.ч.1,2,5 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Частиною 3 ст.286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За вказаних вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи заперечення позивачем факту порушення ним ПДР України та не надання відповідачем суду доказів на підтвердження цього факту та правомірності винесення постанови, відсутності посилань на наявність таких доказів в оскаржуваній постанові, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та, з урахуванням положень ст.286 КАС України, скасувати постанову серії ВР №036763 від 23.02.2018 року за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Судові витрати слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст.2,5,6,9,72-78,241-248,250,268,286 КАС України,
ВИРІШИВ:
Позов - задовольнити.
Визнати неправомірною та скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №036763, яку було винесено 23 лютого 2018 року інспектором роти №3 батальйону УПП в Кіровоградській області поліцейським ДПП лейтенантом поліції Мороз Євгеном Леонідовичем, про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.122 КУпАП України.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новоукраїнський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: В. І. Шепетько