Справа № 804/209/669/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2018 року Справа № 804/209/669/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., за участю: позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
16.03.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із адміністративним позовом до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якому просить: визнати дії Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області протиправними щодо відмови у виконанні перерахунку її пенсії з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року відповідно до п.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зобов'язати відповідача виконати перерахунок її пенсії з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року відповідно до п.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та даних з її пенсійної справи про фактичних страховий стаж та її заробітну плату за періоди з 01.07.1995 року по 30.06.2000 рік і 01.07.2000 рік по 28.02.2010 рік, стягнути з Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області недоплачену їй пенсію з 01.03.2010 року по день винесення рішення по справі, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».
В обґрунтування своїх вимог позивач, зазначила, що відповідачем повинно було здійснено перерахунок пенсії кожні два роки без додаткового звернення позивач, також позивач звернулась до відповідача із заявами про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до п.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у 2011, 2014 та 2017 році, при цьому відповідач здійснив відповідні перерахунки без врахування фактичного страхового стажу та заробітної плати позивача. Позивач вважає вказані дії відповідача такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у звязку з чим просила суд позовні вимоги задовольнити.
21.03.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області прийнято рішення про передачу адміністративної справи за підсудністю Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
17.04.2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом було отримано дану справу.
23.04.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов було залишено без руху, через невідповідність вимогам ст.ст.160, 161 КАС України, та надано позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання ухвали суду від 23.04.2018 року, позивач виправив вказані недоліки у зазначений судом строк.
15.05.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, та встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.
30.05.2018 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшло клопотання про заміну Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у звязку з проведеною реорганізацією.
31.05.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було замінено відповідача по справі на його правонаступника, а саме: Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та було продовжено строк на вчинення процесуальних дій по даній справі на 15 днів з моменту отримання ухвали.
18.06.2018 року представником відповідача, було надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти задоволення позову та у якому зазначено, що відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки відповідачем уже було проведено перерахунок пенсії з 01.05.2017 року відповідно до п.4 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із врахуванням загального стажу, зарахованого по 31.03.2012 рік, що складає 42 роки 11 місяців 24 дні, у тому числі Список №1 5 років 7 місяців та заробітної плати за періоди роботи з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.12.2007 року, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
05.07.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.08.2018 року.
21.08.2018 року у судовому засіданні було закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 13.09.2018 року.
13.09.2018 року у судовому засіданні було відкладено розгляд справи та призначено наступне судове засідання на 27.09.2018 року.
27.09.2018 року у судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги, при цьому посилаючись на доводи наведенні у позовній заяві та зазначила, що розмір пенсії позивача з жовтня 2009 року до цього часу не відповідав стажу та заробітній платі, а отже дії відповідача є такими, що не відповідають вимогам законодавства.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 02.02.2004 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 зі зниженням пенсійного віку.
Пенсія призначена позивачу відповідно до Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» та Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Судом встановлено, що до 31.03.2012 року позивач була працюючим пенсіонером.
18.02.2011 року ОСОБА_1 зверталась із заявою до відповідача, щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та відомостей про звільнення з 10.02.2011 року з роботи Окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №30.
Відповідно до розпорядження №143967 від 02.06.2011 року Пенсійним органом було проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2011 року по стажу, з врахуванням даних, які містились в системі персоніфікованого обліку про застраховану особу. Після перерахунку з 01.03.2011 року розмір пенсії позивача був обчислений виходячи із загального стажу, зарахованого по 17.11.2010 року, що складав 41 рік 24 дні, у тому числі Список 1 5 років 7 місяців та заробітної плати за період роботи з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 31.12.2007 року.
25.12.2014 року позивач звернулась із заявою до відповідача щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року, провадження №22ц/74/9353/14.
Згідно розпорядження №143967 від 31.01.2015 року Пенсійним органом було проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2015 року по стажу, враховуючи дані, які містились в системі персоніфікованого обліку про застраховану особу станом на 23.12.2014 року. Стаж зараховано по 31.12.2012 року (враховуючи період з 01.01.2010 року по 09.05.2011 року робота на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»), що склало 42 роки 2 місяці 12 днів, у тому числі Список № 1 5 років 7 місяців.
25.01.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо відомостей про суми заробітку для нарахування пенсії в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування за період роботи з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» та вирішення питання щодо подання страхувальником коригуючих відомостей за відповідний період на застраховану особу ОСОБА_1
08.02.2017 року управління Пенсійного фонду звернулось з листом № 2059/10/37 до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», щодо вирішення питання подання уточненого звіту про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року.
22.02.2017 року ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» листом № 031-10 повідомило управління, що дані про нарахований середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 01.03.2011 року відображено у Звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України у лютому 2012 року.
09.03.2017 року управління Пенсійного фонду вдруге звернулось до підприємства з листом № 3402/10/37 щодо питання надання коригуючої звітності за ОСОБА_1, оскільки відомості про застрахованих осіб до системи персоніфікованого обліку за 2009 рік подаються за формою ІНДАНІ, а ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» відображено відомості у Звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування, тому відомості ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року відсутні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, що не дає управлінню можливості зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періодів роботи з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року.
24.04.2017 року ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» подано до управління Пенсійного фонду Індивідуальні відомості про застраховану особу за 2009 рік за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року з позначкою «коригуюча» стосовно позивача, в яких зазначено щомісячні суми нарахованої заробітної плати та суми страхових внесків, утриманих із заробітку.
Після подання ПАТ «Дніпровським металургійним комбінатом» 24.04.2017 року «коригуючої» звітності стосовно ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року, ОСОБА_1 було запрошено до управління для подання заяви про зарахування додаткового стажу.
03.05.2017 ОСОБА_1 особисто надала заяву на проведення перерахунку пенсії із зарахуванням періоду роботи з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року на ПАТ «Дніпровським металургійним комбінатом».
Перерахунок пенсії позивача проведено 10.05.2017 року відповідно до п.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування », розмір пенсії після перерахунку з 01.05.2017 року обчислений виходячи із загального стажу, зарахованого по 31.03.2012 року, що складає 42 роки 11 місяців 24 дні, у тому числі Список № 1 - 5 років 7 місяців.
Позивач не погоджується з вищевказаними діями відповідача, та вважає їх такими, що не відповідають вимогам законодавства, оскільки відповідачем повинно було здійснено перерахунок пенсії кожні два роки без додаткового звернення та здійсненні відповідачем перерахунки пенсії без врахування фактичного страхового стажу позивача, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Щодо твердження позивача про не проведення відповідачем перерахунку пенсії, як працюючому пенсіонеру кожні 24 місяці, а саме з 2006, 2008, 2010 та 2012 років без додаткового звернення позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).
Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону №1058-IV (чинним на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Статтею 45 Закону №1058-IV встановлені строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії. Згідно з частинами четвертою, пятою цієї статті перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Отже, з наведеного слідує, що перерахунок пенсії це процедура повторної оцінки розміру вже призначеної пенсії у звязку із зміною обставин, наданням нових документів, прийняттям нових законодавчих актів, зміни соціальних стандартів, тощо. Розмір пенсії може переглядатися як в індивідуальному поряду так і в масовому. Масовий перерахунок пенсії проводиться у звязку з прийняттям нових законодавчих актів, на підставі документів про вік, страховий стаж, заробіт6ну плату та інших документів, наявних в матеріалах пенсійної справи на час проведення перерахунку.
Підставою для індивідуального перерахунку може бути додаткове подання документів, які дають право на подальший перегляд розміру виплачуваної пенсії.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.
Відповідно до пункту 2.7 розділу ІІ вказаної постанови до заяви про перерахунок пенсії у зв'язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв'язку зі зміною кількості членів сім'ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2 - 4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Тобто, враховуючи зазначене, суд зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин проведення перерахунку та виплати пенсії після призначення пенсії повинне здійснюватися не в автоматичному порядку, а за відповідною заявою особи про перерахунок та виплату такої пенсії.
Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу як працюючому пенсіонеру кожні 24 місяці в автоматичному режимі без звернення позивача з відповідною заявою, у звязку позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають
Щодо посилань позивача на наявність у відповідача підстав при перерахунку пенсії з 01.03.2011 року для зарахування до страхового стажу період з 13.10.2009 року по 09.05.2011 року, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що перерахунок пенсії позивачу з 01.03.2011 року був здійснений на підставі заяви позивача та відомостей про звільнення з роботи з 10.02.2011 року з врахуванням даних, які містились в системі персоніфікованого обліку про застраховану особу, що підтверджується розпорядженням №143967 від 02.06.2011 року.
Розмір пенсії позивача після перерахунку був обчислений з загального стажу зарахованого по 17.11.2010 року, що склав 41 рік 24 дні, у тому числі список № 1 5 років 7 місяців та заробітної плати за періоди роботи з 01.07.1995 року по 30.06.2000 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 31.12.2007 року.
Судом встановлено, що позивач з 2006 року працювала на ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» (правонаступник ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»).
На підставі наказу ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» від 12 жовтня 2009 року позивача було звільнено з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників. Не погоджуючись із вказаним наказом позивач звернулась до суду.
Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 18.04.2011 року по справі №2-666-11 було скасовано наказ ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» від 12.10.2009 року №161-к про звільнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді інженера 1 категорії групи рентгеноспектрального аналізу хімічної лабораторії центральної лабораторії технічного управління з 12.10.2009 року та зобовязано ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 12.10.2009 року по 01.03.2011 року 45401,88 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.11.2011 року рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 18.04.2011 року змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнуто з ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 43614,60 грн.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що підстави для врахування періоду з 13.10.2009 року по 09.05.2011 року до страхового стажу позивача виникли лише після поновлення його на роботі на підставі рішення суду.

Таким чином, станом на 01.03.2011 року при здійсненні перерахунку позивачу у відповідача були відсутні підстави врахування періоду з 13.10.2009 року по 09.05.2011 року до страхового стажу, у звязку з тим, що в системі персоніфікованого обліку про застраховану особу були відсутні відомості щодо вказаного періоду, оскільки на час проведення перерахунку позивач не був поновлений на роботі, отже вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо правомірності здійснення перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2015 року, суд зазначає наступне.

В 2014 році ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» про стягнення середнього заробітку у зв'язку з затримкою виконання рішення суду, проведення перерахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення різниці середнього заробітку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки належних працівникові виплат при звільненні, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 07.05.2014 року по справі № 415/3514/12 вирішено стягнути з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на користь ОСОБА_1: середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 березня 2011 р. по 9 травня 2011 р. - 7648,28 грн., невиплачену заробітну плату за період з 13 жовтня 2009 р. по 1 березня 2011 р. - 6944,30 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати з 13 жовтня 2009 р. по 1 березня 2011 р. - 4604,41 грн., компенсацію втрати заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати за період з 17 січня 2012 р. по 3 березня 2012 р. - 6780,96 грн. та зобовязано відповідача ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» подати до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Дніпродзержинська уточнені відомості про заробітну плату ОСОБА_1 та сплатити в повному обсязі внески до Пенсійного фонду України за весь час вимушеного прогулу с 13 жовтня 2009 р. по 9 травня 2011 р.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року провадження №22-ц/774/9353/14 рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 07.05.2014 року було змінено в частині розміру відшкодування шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії, до якої було додано рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року провадження №22-ц/774/9353/14.

01.01.2015 року управлінням Пенсійного фонду було здійснено перерахунок пенсії позивача, відповідно до якого стаж зараховано по 31.01.2012 року враховуючи період з 01.01.2010 року по 09.05.2011 року (робота на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»), який склав 42 роки 2 місяці 24 дні, у тому числі список №1 - 5 років 7 місяців, при цьому не враховано період роботи позивача з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року, оскільки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» не було надано відомості про застраховану особу до системи персоніфікованого обліку за формою ІНДАНІ, тому відомості про стаж позивача за цей період в реєстрі застрахованих осіб були відсутні.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону №1058-IV страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Частиною 1 ст. 20 Закону №1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до ч.5, ч.6 ст. 20 №1058-IV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч.10 ст. 20 Закону № 1058, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв'язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов'язку щодо належної сплати страхових внесків, зокрема єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а отже наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції передбачено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

У справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Надаючи оцінку діям відповідача у спірних правовідносинах, суд не може визнати їх такими, що відповідають принципу «належного урядування», оскільки станом на час звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачем було надано всі наявні у нього документи, зокрема рішення суду відповідно до якого вбачається обовязок підприємства подати відомості про заробітну плату позивача та сплатити в повному обсязі внески до Пенсійного фонду України за весь час вимушеного прогулу у період з 13 жовтня 2009 року по 9 травня 2011 року, тому відповідач не був позбавлений права та можливості звернутись до підприємства та отримати необхідні дані для врахування вказаного періоду при перерахунку пенсії.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2015 року з урахуванням стажу за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що 10.05.2017 року на підставі заяви позивача та відповідно до п.4 статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» було здійснено перерахунок пенсії, при цьому розмір пенсії після перерахунку обчислений із загального стажу зарахованого по 31.03.2012 року, що складає 42 роки 11 місяців 24 дні, у тому числі список №1 5 року в 7 місяці та зараховано додатковий стаж з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи, а саме: розпорядженням №143967 від 10.05.2017 року, роздруківкою стажу ОСОБА_1 та інформацією наявною в індивідуальних відомості про застраховану особу.

Таким чином, відповідачем у 2017 році було проведено перерахунок пенсії та враховано до страхового стажу позивача спірний період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року, при цьому підстави для врахування вказаного періоду були наявні у відповідача при здійсненні перерахунку у 2015 році.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Таким чином, для відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне, зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2015 року з урахуванням стажу за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року та виплатити різницю недоплаченої пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №0.0..1 від 07.05.2018 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов'язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 352,40 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (51928, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2015 року.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2015 року з урахуванням стажу за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року та виплатити різницю недоплаченої пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (51928, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 08.10.2018 року.

Суддя ОСОБА_3