Справа № 0340/1839/18
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1839/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (відповідач) про визнання дій протиправними щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно Списку №1 та зобовязання відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком згідно Списку №1 із дня первинного звернення за призначенням пенсії, а саме з 10.01.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 10.01.2018 звернувся до Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно Списку №1. З метою підтвердження фактичної тривалості пільгового трудового стажу позивачем було зібрано та подано до вищевказаного управління копію трудової книжки, довідки про наявність пільгового стажу та ряд інших документів на підтвердження свого права на призначення пенсії на пільгових умовах. Однак 01.08.2018 ОСОБА_1 було видано відмову у призначенні пенсії, причиною відмови зазначено п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, що єдиною підставою відмови в призначенні пенсії є неможливість взяти до уваги довідки про пільговий стаж, видані Луганською Народною Республікою. Разом з тим, позивач звертає увагу, що пільговий трудовий стаж він набув працюючи в період, коли територія м. Луганськ знаходилась під контролем Української влади і шахти, на яких він працював, утворені і реорганізовані відповідно до законодавства України. Також позивач зазначає, що всі первинні документи, на підставі яких він отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення АТО і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти його права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки на тій підставі, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де він набув пільговий стаж роботи. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що має право на призначення пенсії відповідно до п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, оскільки має достатньо загального та пільгового стажу, працював повний робочий день на підземних роботах, а відповідачем протиправно відмовлено у призначенні вказаної пенсії. Просить визнати протиправними дії Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно Списку №1 та зобовязати відповідача призначити та виплатити йому пенсію за віком згідно Списку №1 із дня первинного звернення за призначенням пенсії, з 10.01.2018.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов від 20.09.2018 №5660/06-17 (а.с.35-37) позовні вимоги не визнав та просить відмовити у їх задоволенні повністю з тих підстав, що згідно записів трудової книжки серії БТ-І №8604737 позивач працював з 13.05.1991 по 05.05.2003 у ВП «Шахта імені ХІХ зїзду КПРС» ДП «Луганськвугілля» та з 09.06.2003 по 01.09.2004 у ПАТ «Шахта Білоріченська». Проте, інших відомостей, які визначали б право позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, що передбачені пунктом 10 Порядку №383, трудова книжка ОСОБА_1 не містить. Також відповідач зазначає, що довідки подані позивачем до управління для підтвердження права на пільгову пенсію не створюють жодних правових наслідків та не можуть братись до уваги, оскільки відповідно до абзацу 3 статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій і Луганській областях» від 18.01.2018 року №2268-VІІІ, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 10.01.2018 звернувся до Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) (а.с.39).

Листом від 06.04.2018, який був отриманий позивачем 01.08.2018, відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для призначення йому пенсії відповідно до пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV, оскільки надані позивачем уточнюючі довідки про пільговий стаж роботи завірені печатками Луганської Народної Республіки, а тому не мають юридичної сили (а.с.11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом №1058-IV.

Статтею 114 Закону №1058-IV визначено право для окремих категорій працівників на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина перша статті 114 Закону № 1058-IV).

Як визначено пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таке право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи визначено і статтею 13 Закону №1788-XII. Зокрема, згідно із пунктом «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Розділом І «Гірничі роботи» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24 червня 2016 року, передбачені роботи, зокрема - підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень на яких працівники зайняті повний робочий день.

Відповідно до статті 62 Закону України »Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таким чином, збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Відповідно до частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Крім того, положеннями пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться в Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговими пенсійними забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищевказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Судом встановлено, що у трудовій книжці ОСОБА_1 усі записи внесені відповідно до норм чинного законодавства, засвідчені підписом уповноваженої особи та печаткою роботодавця. Згідно з наявної в матеріалах копії трудової книжки серії БТ-І №8604737 від 12.07.1989 (а.с.7-8), ОСОБА_1 13.05.1991 прийнятий на шахту ім. ХІХ зїзду КПРС обєднання «Луганськвугілля» учнем гірничого робітника підземного з повним робочим днем під землею. З 20.05.1991 по 28.06.1991 направлений на курси гірничого робітника підземного. 28.06.1991 ОСОБА_1 присвоєно професію гірничого робітника підземного 3 розряду з повним робочим днем під землею. 01.12.1994 позивач був переведений підземним машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею. З 04.01.1995 строком на 4,5 місяці ОСОБА_1 був направлений на курси підземних електрослюсарів, а 27.05.1995 йому була присвоєна професія підземного електрослюсаря 3 розряду з повним робочим днем під землею. 01.02.1998 позивач був переведений підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем під землею, а 05.05.2003 був звільнений з шахти ім. ХІХ зїзду КПРС обєднання «Луганськвугілля» за власним бажанням. З 09.06.2003 по 01.09.2004 працював електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем під землею в шахті «Білоріченська».

Згідно трудової книжки ОСОБА_1, трудовий стаж, що дає право на пільгову пенсію, становить 13 років 2 місяці 17 днів, а загальний трудовий стаж 31 рік 07 місяців 13 днів.

Також, судом встановлено, що для підтвердження проведення атестації робочих місць на підприємстві позивачем разом з трудовою книжкою, було подано до Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області витяг з наказу в.о. директора шахти імені ХІХ зїзду КПРС від 20.03.1995 №152 та від 26.06.1998 №338 в яких зазначено, що на підставі проведеної атестації робочих місць і професій, професія підземний електрослюсар дає право для переходу на пенсію за Списком №1, також було подано витяг з наказу в.о. директора шахти імені ХІХ зїзду КПРС від 20.03.1995 №152, згідно якого, на підставі проведеної атестації робочих місць і професій, професія підземний гірничий робітник дає право для переходу на пенсію за Списком №1 та витяг з наказу в.о. директора шахти імені ХІХ зїзду КПРС від 20.03.1995 №152 згідно якого, на підставі проведеної атестації робочих місць і професій, професія підземний машиніст підземних установок дає право для переходу на пенсію за Списком №1, а також наказ директора Шахти «Білоріченська» «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» від 15.12.2001 №591, яким підтверджено перелік робочих місць, працівникам яких за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (електрослюсар підземний) (а.с.68, 70-72).

При цьому, відповідач не зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи з 13.05.1991 по 05.05.2003 та з 09.06.2003 по 01.09.2004 виключно на тій підставі, що позивач надав уточнюючі довідки про пільговий стаж роботи, які завірені печатками Луганської Народної Республіки, а тому не мають юридичної сили.

Проте суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки зазначена у вказаних довідках інформація повністю дублює відомості, що містяться в трудовій книжці позивача. Разом з тим, трудова книжка ОСОБА_1 містить в собі записи - відомості щодо характеру роботи позивача у спірні періоди - з повним робочим днем під землею.

Судом взято до уваги вжиття відповідачем заходів на виконання визначених повноважень при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, шляхом надсилання листа від 07.02.2018 №858/05-30-17 (а.с.64) до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо надання допомоги у витребуванні довідки про підтвердження пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за час роботи на шахті імені ХІХ зїзду КПРС (1991-2003 роки), на який отримало відповідь від 28.02.2018 №11231/09 (а.с.65), що Управління не має можливості витребувати довідку про пільговий стаж роботи для обчислення пенсії ОСОБА_1 за період роботи в ВП «Шахта імені ХІХ зїзду КПРС» ДП «Луганськвугілля», у звязку з тим, що підприємство не знаходиться за юридичною адресою, а також шляхом надсилання листа від 07.02.2018 №857/05-30-17 (а.с.62) до ПАТ «Шахта Білоріченська», який був повернутий відповідачу з відміткою «організація вибула». Проте, вказані заходи не спростовують протиправності дій відповідача щодо відмови у призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з п.4.2 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України »Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Так, статтею 3 Закону України »Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII (далі - Закон №1207-VII) визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

При цьому статтею 9 вказаного Закону визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо неможливості врахування уточнюючих довідок про пільговий стаж роботи.

Проте, суд звертає увагу на те, що пільговий трудовий стаж позивач набув, працюючи в період, коли територія м. Луганськ знаходилась під контролем Української влади і зазначені підприємства також було утворено та реорганізовано відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення АТО і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки на тій підставі, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем надано відповідачу всі необхідні документи, що визначають його право на призначення пенсії на пільгових умовах.

При цьому законодавством право на призначення пенсії за умови наявності необхідного стажу та досягнення встановленого віку не ставиться в залежність від наявності можливості у пенсійного органу здійснити перевірку відомостей на підприємстві, а тим більше це не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Зі змісту преамбули Закону №1207-VII вбачаться, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1049 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв'язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

Тобто, одним з основних напрямків політики держави України стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист та повноцінна реалізація, зокрема, соціальних прав громадян України після залишення ними тимчасово окупованої території.

У звязку з чим суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсій за віком на пільгових умовах, при наявності підтверджуючих на те документів, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірності відмови позивачу у призначенні пенсії за віком згідно Списку №1, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправними дій Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Списку №1 та зобовязання Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного фонду України призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Списку №1 з 10.01.2018.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката в загальному розмірі 2000,00 грн., з яких 100,00 грн. за зустріч та усну консультацію клієнта, 400,00 грн. за вивчення законодавства та судової практики по питанню клієнта та 1500,00 грн. за складання позовної заяви та подання її до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача були надані наступні докази:

- копії договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 04.09.2018 №28/18, укладені з адвокатом ОСОБА_2 (а.с.27-28);

- копії додатку №1 та додатку №2 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги (а.с.29-30);

- копію квитанції про сплату гонорару за надання правової допомоги від 14.09.2018 (а.с.30 зворот);

- копію довідки про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включення до Єдиного державного реєстру від 20.03.2018 №003(а.с.31);

- копію витягу з книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність за 2018 рік (а.с.32-33).

Таким чином, позивачем документально доведено факт понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу в загальному розмірі 2 000,00 грн., тому доводи Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про те, що позивачем не надано документів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 2 000,00 грн. підлягає задоволенню.

Також, згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений згідно квитанції від 04.09.2018 року №0.0..1.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного Фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Списку №1.

Зобовязати Камінь-Каширське обєднане управління Пенсійного фонду України призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Списку №1 з 10.01.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного Фонду України (44500, Волинська область, м. Камінь-Каширський, вулиця 1-го Травня, 1-А, ) на користь ОСОБА_1 (44201, Волинська область, Любешівський район, селище міського типу Любешів, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський