Справа № 214/4693/18
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4693/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання - Бєлікова О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу №214/4693/18

за позовною заявою ОСОБА_1

до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Канюк Олексія Олександровича

про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

СУТЬ СПОРУ:

24.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправними дії поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №2 Полку ПП в м. Кривий Ріг Управління ПП в Дніпропетровській області ДПП Канюк О.О. про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП; скасувати постанову серії ВР №115774 від 18.07.2018 року, винесену поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону №2 Полку ПП в м. Кривий Ріг Управління ПП в Дніпропетровській області ДПП Канюк О.О. про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу 425 грн.

В обґрунтування пред'явлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що 18.07.2018 року приблизно о 16.03 год. він виїжджав на належному йому автомобілі марки Renault Trafik, р/н НОМЕР_1, з прилеглої території магазину «АТБ» по вул. Колачевського 52-к в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Виїхавши на головну дорогу він побачив, як одразу за ним виїхав службовий автомобіль екіпажу патрульної поліції та звуковим сигналом пред'явив вимогу про зупинку, яку ОСОБА_1 виконав з дотриманням вимог ПДР України. Як пояснив поліцейський, причиною зупинки стало порушення ОСОБА_1 вимог п.8.7.3 «е» ПДР України, що виразилося в проїзді регульованого пішохідного перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофору. Патрульний запропонував оглянути відеозапис фіксації виявленого порушення, оглядом якого було встановлено, що розташування світлофору на проїжджій частині виключало можливість бачити його сигнали водієм під час виїзду з прилеглої території. Під час розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що під час виїзду з прилеглої території він переконався у безпечності виконуваного ним маневру та з дотриманням вимог знаків 2.1 «Дати дорогу» та 4.2 «Рух праворуч», повернув праворуч, та перебуваючи на проїзній частині виконав вимоги п.п.16.3, 16.8 ПДР України, пропустивши пішоходів, та виїхав у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофору на виїзді. Однак його пояснення інспектор до уваги не прийняв. З огляду на те, що фактично порушення п.8.7.3 «е» ПДР України він не допускав, а розгляд справи інспектором проведено не об'єктивно, без дослідження всіх доказів, ОСОБА_1 вважає дії відповідача протиправними, а оскаржувану ним постанову - незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з пред'явленими вимогами, 06.09.2018 року в порядку ст.47 КАС України відповідач - інспектор ПП Канюк О.О. подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв'язку із законністю та обґрунтованістю винесеної ним постанови. Свої заперечення мотивував тим, що 18.07.2018 року під час здійснення ним патрулювання в екіпажі на службовому автомобілі на вул. С. Колачевського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області було виявлено автомобіль марки Renault Trafik, р/н НОМЕР_1, водій якого проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофору. Під час виявлення факту вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення п.8.7.3 «е» ПДР України, він пред'явив водієві вимогу зупинитися. Після зупинки транспортного засобу, інспектор підійшов, відрекомендувався відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», попередив про здійснення відеофіксації, повідомив причину зупинки, та попрохав водія пред'явити водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Попередньо роз'яснивши ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, він перейшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. Будь-яких обмежень процесуальних прав водія з його боку не було, оскільки жодних клопотань під час розгляду справи ОСОБА_1 не заявляв. Крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор надав для огляду ОСОБА_1 відеозапис з фіксацією факту порушення, допущеного ОСОБА_1, а всі обставини належним чином виклав в постанові про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. На переконання інспектора, оскаржувану ОСОБА_1 постанову винесено об'єктивно, законно, з наданням правової оцінки всім обставинам і наявним доказам, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а всі його доводи з приводу незгоди не доведені жодними доказами та фактично спрямовані на уникнення відповідальності.

Відповідь на відзив у встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 не подав, додаткового часу для цього не потребував.

Сторони правом на участь в судовому засіданні не скористались, будучи повідомленими належним чином. Позивач подав заяву про подальший розгляд справи за його відсутності в письмовому провадженні. Відповідач в судове зсідання не з'явився, заяві про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

18.07.2018 року поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Канюк О.О. винесено постанову серії ВР №115774 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв'язку з порушенням п.8.7.3 «е» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.4).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 18.07.2018 року о 16.03 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Renault Trafik, р/н НОМЕР_1, по автодорозі по вул. С. Колачевського біля будинку №52-к в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, проїхав регульований пішохідний перехід на забороняючий червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 «е» ПДР України, що зафіксовано на камери.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП Канюк О.О. як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім роз'ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення від 18.07.2018 року та оглянутим судом відеозаписом з боді-камери на video_2018-08-21_16-47-34 (запис № час запису 16.16.53), а відтак спростовує доводи позивача щодо обмеження його процесуальних прав та позбавлення можливості їх реалізації в повному обсязі. Жодних зауважень стосовно цього в постанові ОСОБА_1 не зазначено. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 особисто підтвердив відсутність у нього клопотань.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб'єктом владних повноважень, суд зобов'язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з'ясуванню у справі про адміністративне правопорушення, а саме: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофору.

Згідно з п.п.8.1, 8.7 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, світлофорів. Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно до п.8.7.3 «е» ПДР України, червоний сигнал світлофору забороняє рух транспортних засобів.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред'явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв'язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів, а допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Інкримінуючи ОСОБА_1 порушення проїзду регульованого пішохідного переходу, інспектор ПП посилався на те, що в момент руху водія через вказаний пішохідний перехід, для нього було увімкнено червоний сигнал світлофору, який забороняв йому виїзд з прилеглої території на головну дорогу та подальший рух по ній, у т.ч. переїзд через регульований пішохідний перехід.

Відповідно до п.18.2 ПДР України, на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофору чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Оглядом відеозапису на диску DWD-R під назвою «video_2018-08-21_16-47-34» встановлено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Renault Trafik, р/н НОМЕР_1, та виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу керувався вимогами дорожнього знаки 2.1 «Дати дорогу» та діями інших учасників дорожнього руху, сигналами світлофору, які на той момент діяли для них. При цьому, на даній ділянці дороги світлофорного об'єкту, який би регулював виїзд / в'їзд транспортних засобів з другорядної дороги, по якій рухався ОСОБА_1, встановлено не було. У зв'язку з цим водій ОСОБА_1, виконавши вимоги дорожніх знаків 2.1 «Дати дорогу», 4.2 «Рух праворуч», правомірно здійснив маневр повороту праворуч та виїхав на перехрестя. Так як в той момент на перехресті був увімкнений зелений сигнал світлофору, який дозволяв рух пішоходів у перпендикулярному до його руху напрямку, ОСОБА_1, керуючись вимогами п.18.2 ПДР України надав право переходу проїжджої частини пішоходам, після чого правомірно продовжив рух та покинув перехрестя.

Посилання інспектора ПП на те, що водій ОСОБА_1 почав рух через регульований пішохідний перехід на забороняючий йому рух червоний сигнал світлофору суд вважає неприйнятними, оскільки вони спростовуються оглянутим судом відеозаписом під назвою «video_2018-08-21_16-47-34», з якого чітко видно, що жоден зі світлофорних об'єктів, встановлених на даному перехресті не регулював йому рух як водієві, що виїжджав з другорядної дороги та повинен керуватися правилами проїзду регульованих перехресть.

Поміж іншим, суд зауважує, що з огляду на відсутність на другорядній дорозі, з якої виїжджав ОСОБА_1, світлофорного об'єкту, інкримінування йому порушення п.8.7.3 «е» ПДР України під час проїзду регульованого пішохідного переходу в момент зупинки руху транспортних засобів на забороняючий рух червоний сигнал світлофору, які рухались в обох напрямках по головній дорозі, апріорі є виключеним.

Таким чином, вказаним відеозаписом беззаперечно спростовується факт допущення водієм ОСОБА_1 порушення п.8.7.3 «е» ПДР України. Інших належних та допустимих доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, всупереч вимогам ст.77 КАС України відповідачем в рахунок доведення правомірності його дій та прийнятої постанови суду не надано.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

За даних обставин заперечення, наведені відповідачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією позивача, котра в сукупності з наявними доказами, рядом сумнівів щодо доведеності його вини, які в силу ст.63 Конституції України тлумачаться на його користь, є свідченням недоведеності наявності в діях ОСОБА_1 об'єктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова серії ВР №115774 від 18.07.2018 року, винесена інспектором ПП Канюк О.О. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП є необґрунтованою, у зв'язку з чим підлягає скасуванню із закриттям справи, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Натомість суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині визнання протиправними дій відповідача як суб'єкта владних повноважень, оскільки прийняття судом такого рішення не передбачено ст.286 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача та звільнення його від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Канюк Олексія Олександровича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити частково.

Постанову серії ВР №115774 від 18.07.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, винесену поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Канюк Олексієм Олександровичем - скасувати, а справу закрити.

Судові витрати по справі, понесені позивачем, компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Канюк Олексій Олександрович, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: вул. Волгоградська 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Рішення суду складено та підписано 05.10.2018 року.

Суддя О.І. Євтушенко