Справа № 1640/3031/18
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/3031/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної регуляторної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної регуляторної служби України у якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо надання несвоєчасної, неповної та недостовірної інформації, наданої у відповіді Державної регуляторної служби України від 17 квітня 2018 року № 3853/0/20-18 на запит позивача від 14 березня 2018 року;

зобов'язати відповідача надати достовірну, повну та точну інформацію на запит позивача від 14 березня 2018 року щодо наявності у рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10 жовтня 2017 року № 1093, від 17 травня 2017 року № 432, від 13 лютого 2018 року № 153 статусу регуляторних актів у порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації".

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що надана відповідачем на депутатський запит ОСОБА_1 інформація не відповідає критеріям своєчасності, повноти, точності та достовірності.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, прийнято рішення здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив Державної регуляторної служби України на позов /а.с. 58-64/, у якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що надана на звернення депутата місцевої ради ОСОБА_1 інформація носить вичерпний, достовірний та повний характер, а також зазначає, що позивач не є суб'єктом правовідносин, на які поширюється дія Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 є депутатом Кременчуцької міської ради Полтавської області VІІ скликання.

14 березня 2018 року позивач звернувся до Державної регуляторної служби України з депутатським зверненням № 709, в якому, крім іншого, просив надати інформацію щодо того чи мають статус регуляторного акта рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 10 жовтня 2017 року № 1093 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчука, від 17 травня 2017 року № 432 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій товариству з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс" та товариству з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Кременчук", від 13 лютого 2018 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" м. Кременчука" /а.с. 10/.

За результатами опрацювання вищевказаного звернення відповідачем складено лист від 17 квітня 2018 року № 3853/0/20-18, в якому Державна регуляторна служба України, надаючи відповідь на поставлене позивачем питання з приводу наявності у рішень Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 10 жовтня 2017 року № 1093, від 17 травня 2017 року № 432, від 13 лютого 2018 року статусу регуляторного акта повідомило таке: "Державна регуляторна служба України залишається на позиції, викладеній виконавчому комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 18 грудня 2017 року № 11404/04/20-17.

Зазначеним рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області встановлено тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибуткових територій, тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання з централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до статті 5 Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення належать до житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог статті 3 Закону № 1160-IV дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов'язаної з прийняттям актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги" /а.с. 8-9/.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо надання несвоєчасної, неповної, недостовірної та неточної інформації на свій запит, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері надання розпорядниками інформації інформації на запит депутата місцевої ради є Закон України "Про статус депутатів місцевих рад".

За приписами пункту 1 частини другої статті 11 зазначеного Закону при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має право на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання.

За правилами частини другої статті 14 зазначеного Закону посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, на звернення депутата місцевої ради надають йому довідкові матеріали та іншу інформацію, необхідні для здійснення депутатських повноважень.

Частинами першою, другою та третьої статті 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" врегульовано, що депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов'язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз'яснення з питань, віднесених до їх компетенції. Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов'язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк. Якщо депутатське звернення з об'єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений строк, депутату місцевої ради зобов'язані письмово повідомити про це з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду.

Зважаючи на те, що відповідач не розташований на території ради, на яку поширюється депутатська діяльність позивача, суд дійшов висновку про відсутність у Державної регуляторної служби України обов'язку щодо надання відповіді на депутатське звернення ОСОБА_1 в десятиденний строк, а відтак, доводи позивача про несвоєчасність надання відповіді на його депутатське звернення є безпідставними.

Відхиляючи посилання позивача на те, що до Державної регуляторної служби України ОСОБА_1 звернулась як фізична особа в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" з метою захисту своїх приватних інтересів, а бланк депутатського звернення був використаний позивачем помилково, суд виходить з того, що документ, з яким ОСОБА_1 звернулась до відповідача відповідає формі бланка депутатського звернення, а зміст запитуваної інформації виключає можливість встановити помилковість його використання та дійти висновку, що за отриманням інформації в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" звернулась приватна особа.

Разом із тим, абзацом 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абзацом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про інформацію" інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

За змістом статті 3 названого Закону основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Положеннями статті 4 Закону України "Про інформацію" передбачено, що основними напрямами державної інформаційної політики є: забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб'єктів владних повноважень; створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування; постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів; забезпечення інформаційної безпеки України; сприяння міжнародній співпраці в інформаційній сфері та входженню України до світового інформаційного простору.

Статтями 4 та 5 цього ж Закону визначено, що суб'єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об'єднання громадян; суб'єкти владних повноважень. Об'єктом інформаційних відносин є інформація. Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За приписами статті 20 Закону України "Про інформацію" за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Згідно вимог статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Судом встановлено, що інформація за отриманням якої звернулась ОСОБА_1 не належить до інформації з обмеженим доступом, не вимагає створення такої інформації, а відтак порушення права позивача на її отримання є неприпустимим.

Натомість, аналіз листа Державної регуляторної служби України від 17 квітня 2018 року № 3853/0/20-18 дає підстави стверджувати, що останній не містить вичерпних відповідей на поставлені позивачем питання, а відтак - не відповідає критеріям повноти, доступності та достовірності.

З огляду на вищевикладене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання Державної регуляторної служби України надати позивачу повну, точну та достовірну інформацію щодо наявності у рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10 жовтня 2017 року № 1093, від 17 травня 2017 року № 432, від 13 лютого 2018 року № 153 статусу регуляторних актів.

Слід зауважити, що позивач наполягає на визнанні протиправною бездіяльності відповідача щодо надання несвоєчасної, неповної та недостовірної інформації, наданої у відповіді Державної регуляторної служби України від 17 квітня 2018 року № 3853/0/20-18 на запит позивача від 14 березня 2018 року.

З цього приводу суд зазначає, що під бездіяльністю суб'єкта владних повноважень розуміється пасивна поведінка такого суб'єкта, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Водночас, аналіз правовідносин, які склалися між сторонами, дає підстави вважати, що останні пов'язані з фактичним вчиненням відповідачем дій - наданням неповної, неточної та недостовірної інформації у листі Державної регуляторної служби України від 17 квітня 2018 року № 3853/0/20-18, складеному на запит позивача від 14 березня 2018 року.

За викладених обставин, у досліджених судом правовідносинах бездіяльність з боку відповідача не мала місця.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач частково спростував доводи позивача, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 243-246, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 39630, рнокпп НОМЕР_1) до Державної регуляторної служби України (вул. Арсенальна, 9/11, м. Київ 11, Центральна Частина Києва, Київ, 01011, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Державну регуляторну службу України надати позивачу повну, точну та достовірну інформацію щодо наявності у рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10 жовтня 2017 року № 1093, від 17 травня 2017 року № 432, від 13 лютого 2018 року № 153 статусу регуляторних актів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова