Справа № 280/1185/18
Суддя: Янчук В. В.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1185/18
Провадження № 2-а/280/52/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Янчук В.В.,

при серктарі - Кумечко С.М.,

за участі позивача - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора ОРПП № 1 Коростишівського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції Архіпчука Миколи Юрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності , стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Коростишівського районнного суду з позовом до відповідача - інспектора ОРПП № 1 Коростишівського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції Архіпчука М.Ю. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності , стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що 14.07.2018 р. інспектором ОРПП № 1 Коростишівського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції Архіпчуком М.Ю. відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 255429. Відповідно до оскаржуваної постанови позивач була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: керуючи автомобілем НОМЕР_1 не виконала вимогу дорожнього знаку "проїзд без зупинки заборонено", чим порушила п.2.2 ПДР та накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 255 грн. Дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки будь- яких порушень ПДР позивач не вчиняла, факти викладені в ній не відповідають дійсності, а відповідач переступив межу закону в статті 19.1 "Самоправство" та порушив права людини, завдав позивачу моральну та фізичну шкоду, оскільки позивач є інвалідом 3 групи загального захворювання та в результаті оскаржуваних дій перенесла гіпертонічний криз. При винесенні оскаржуваної постанови відповідач не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у вчиненні інкримінованого правопорушення, відмовив у складанні протоколу, не ознайомив з правами ст. 268 КУпАП, оскаржувану постанову не підписувала, а також не мала можливості надати необхідні пояснення.

Позивач просила визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії НК №255429 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері зебезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винести рішення щодо завдання позивачу моральної шкоди, завданої відповідачем його самоправними та протизаконними діями та зробити відшкодування в розмірі 1 гривні.

Ухвалою суду від 27.08.2018 відкрито провадження у справі .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити, а також наполягала на відшкодуванні моральної шкоди, розмір якої немає значення, а тому просила відшкодувати 1 грн. Додатково вказала, що відповідач діяв всупереч ЗУ «Про національну поліцію», зупиняв жінку серед поля у вечірній час, наполягала на складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Щодо відшкодування моральної шкоди позивач вказала, що діями працівників поліції їй було завдано моральну та матеріальну шкоду, і таке відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 грн. буде наукою для інших працівників поліції при виконанні посадових обов'язків.

В судове засідання відповідач - інспектор ОРПП № 1 Коростишівського ВП ГУНП Архіпчук М.Ю. не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив відносно позовних вимог не надав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що приблизно місяць тому, точної дати не пам'ятає, в с. Кмитів, в вечірній час бачив, як стояв автомобіль з синіми номерами та працівник поліції "шарпав" дверцю автомобіля позивача. З даного приводу свідок зробив зауваження. Позивач знаходилась у своєму автомобілі, працівники поліції вели себе зухвало, з приводу чого винесли постанову не повідомили, протокол не складали, а просили лише розписатись позивачу в прийнятій постанові.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що в вечірній час вони з дружиною повертались додому з с. Городище, між селами Струдениця - Кмитів за ними їхав автомобіль вітчизняної моделі, який намагався їх підрізати, зупиняли жезлом з автомобіля. Дружина в'їхавши в с. Кмитів зупинилась, до них підійшов працівник поліції, який не надав документів та повідомив, що ОСОБА_2 порушила ПДР - проїзд залізничних перехресть. Однак, його дружина будь-яких порушень ПДР не вчиняла, коли почали сходитись люди, працівники поліції почали оформляти постанову. Позивач просила надати ознайомитись з прийнятою постановою, однак їй було відмовлено та було запропоновано лише підписати її.

Суд, вислухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, оглянувши відеозапис, приходить до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чиного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною ч.1 ст.122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Положеннями ч.1ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частиною першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови НК № 255429 від 14.07.2018 року, ОСОБА_2 14.07.2018 року близько о 21 години 00 хвилин в с. Студениця керуючи автомобілем Рено Кмо Сімбол д.н.з. НОМЕР_1 не виконала вимоги дорожнього знаку «проїзд без зупинки заборонено», чим порушила вимоги п.п.2.2 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Аналізуючи оскаржувану постанову вбачається, що вона була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем ПДР, тощо.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення ПДР.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідачем до суду надано не було. Тобто, відповідач не надав суду належних доказів того, що позивач вчинила адміністративне правопорушення, а отже суд приходить до висновку про безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до рішення щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення і закриття справи прийнятого начальником Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 15.07.2018 р. постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК № 255429 від 14.07.2018 р. винесену інспектором ОРПП № 1 Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Архіпчуком М.Ю скасовано та закрито провадження у справі. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині скасування постанови задоволенню не підлягають.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.286 КАС України суд не вбачає підстав для визнання дій відповідача протиправними.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 грн. - суд, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За правилами ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4).

В судовому засіданні позивач вказала, що розмір моральної шкоди вона оцінює в 1 грн., застосоване дисциплінарне стягнення до відповідача як догана не є достатнім покаранням за перевищення службових обов'язків під час складання постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності і таке відшкодування буде наукою для інших працівників поліції .

Наведені позивачем в позовній заяві та в судовому засіданні обставини не свідчать про наявність причинного зв'язку між порушенням звичайних життєвих зв'язків, погіршенням стану позивача і бездіяльністю відповідача, вини останнього в її заподіянні.

Тобто, позивачем не доведено спричиненої відповідачем моральної шкоди за наведеними вище критеріями їх оцінки, а тому вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 244-246,260,286 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора ОРПП № 1 Коростишівського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції Архіпчука Миколи Юрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності , стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду ( місцезнаходження м. Вінниця) через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення виготовлено 05 жовтня 2018 року

Суддя В.В.Янчук