Справа № 631/843/17
Суддя: Трояновська Т. М.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

номер провадження 2-а/631/40/18
справа 631/843/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання - М'ячиної Ю.В.,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора СРПО №4 Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Махновця Сергія Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до інспектора СРПО №4 Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, в якому просить скасувати постанову серії ДР № 023472 від 04.10.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04 жовтня 2017 року інспектором СРПО №4 Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Махновець Сергієм Володимировичем було винесено постанову серії ДР № 023472 від 04.10.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відподно до змісту постанови позивач керував транспортним засобом без проходження обов'язкового технічного огляду.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДР № 023472 від 04.10.2017 рокує незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інспектор СРПО №4 Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Махновець С.В. безпідставно зупинив його 04.10.2017 року о 12 годині 30 хвилин в селі Варварівка Карлівського району Полтавської області по причині ніби то порушення водієм правил дорожнього руху та виніс за тією ж адресою: селище Варварівка Карлівського району Полтавської області постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену інспектором СРПО №4 Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Махновцем С.В., оскільки інспектор порушив порядок розгляду справи, розглянув протокол за місцем вчинення правопорушення посередині поля, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу. Позивач вважає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу поліцейський суттєво порушив його права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки оскаржувану постанову виніс у салоні свого автомобіля, де знаходився сам, після цього вручив йому копію постанови, текст якої навіть неможливо було розібрати. Зі слів позивача, ніяких пояснень, доводів чи доказів відповідач при винесені постанови не прийняв.

Відповідач, інспектор СРПО №4 Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Махновець С.В. належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.ст. 124 - 127, ч. 1 ст. 268 КАС України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. На пропозицію суду подати відзив на позовну заяву, відповідо до ст. 162 КАС України, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), заяви свідків, шо підтверджують заперечення проти позову, відповідач не відреагував. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження на адресу суду не надходило.

Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності відноситься до категорії термінових адміністративних справ і розглядаються з урахуванням положень § 2 Глави 11 Розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Аналогічні приписи містить й ч. 3 ст. 205 КАС України.

Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації відповідачем по справі своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді та наданні відзиву (пояснень) щодо заявлених позовних вимог, враховуючи відсутність підстав для визнання явки відповідача обов'язковою, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Вислухавши думку позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопоруення оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопоруення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності викладені у ст. 286 КАС України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 9 КАС України).

З копії постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 023472 від 04.10.2017 вбачається, що 04 жовтня 2017 року ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ГАЗ 33031 з державним номерним знаком НОМЕР_2, в селі Варварівка Карлівського району Полтавської області порушив вимоги підпункту «б» п.31.3 розділу 31 Правил дорожнього руху та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладання стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.(а.с. 6).

Згідно пояснень позивача, викладених у позовній заяві, та в судовому засіданні встановленно, що 04 жовтня 2017 року інспектором СРПО №4 Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Махновець Сергієм Володимировичем було винесено постанову серії ДР № 023472 від 04.10.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відподно до змісту постанови позивач керував транспортним засобом без проходження обов'язкового технічного огляду. Оскаржена постанова була винесена відповідачем за місцем зупинки транспортного засобу.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного вище Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.ч.1, 2, 3, 5, 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 та 2 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1, 2 і 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Суд, надаючи оцінку оскарженому рішенню вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 із змінами та доповненнями (далі - Правила дорожнього руху).

Так, відповідно до положень підпункту «б» пункту 31.3 розділу 31 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Статтею251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як вже зазначалося вище згідно постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіковане не в автоматичному режимі серії ДР № 023472 від 04.10.2017 року ОСОБА_2 було визнано винним за порушення п.п. «б» п.31.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінета Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладання стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

З п. 8 постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіковане не в автоматичному режимі серії ДР № 023472 від 04.10.2017 року вбачається, що в даному конкретному випадку, до постанови не було додано жодного доказу на підтвердження винуватості позивача по справі (а.с. 6).

При цьому, суд позбавлений можливості зробити однозначний висновок про дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, який встановлено ст.279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі, в частині роз'яснення позивачу його прав як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій та законність прийнятих рішень.

Згідно ч.5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що відповідачем під час розгляду справи не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та дотримання посадовою особою встановленого законом порядку розгляду справи.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

Приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України. Згідно пункту другого частини третьої вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення процедури розгляду справи, то з урахуванням встановлених Кодексом адміністративного судочинства завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме - Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 8, 9, 77, 78, 125 - 127, 194, 229, 242 - 246, 255, 268, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 9, 121, 222, 251, 252, 254, 280, 283, 284, ч. 3 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до інспектора СРПО №4 Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Махновця Сергія Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 023472 від 04.10.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення направити на новий розгляд до Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області.

Копію рішення відповідно до ч. 2 ст. 271 КАС України, невідкладно видати учасникам справи або надіслати їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 Кодексу адміністративнго судочинства України учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до Харківского апеляційного адміністративного суду до або через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Судове рішення, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, виданий Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківської області 03.03.1998 року.

Відповідач: інспектор СРПО №4 Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Махновець Сергій Володимирович, місцезнаходження Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області: вул. Симоненка, 1, м. Карлівка, Полтавської області, 39500.

Суддя Т.М. Трояновська