Справа № 822/1630/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1630/18
РІШЕННЯ

іменем України

03 жовтня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Музики Д.О. представників позивача Мациюк З.І., Гаврисюк А.С. представника відповідача Ткачук М.П.
розглянувши адміністративну справу за позовом комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить:

1. Скасувати акт, складений посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області "Про результати документальної планової виїзної перевірки комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, валютного за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2017" №0650/22-01-14-03/34432514 від 28.03.2018 в частинах:

- пункту 3.1.2 в частині 1.2 підпункту 3.1.2.1 "Податок на додану вартість" в сумі 3 111 879,00 грн.;

- пункту 3.1.2 "Податковий кредит" частини 1.2 в сумі 287 833,00 грн.;

- частини 1.3 пункту 3.1.2 пункт 3.1.2 в сумі 248 749,04 грн.;

2) Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Р" № від 16.04.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 4 768 829,00 грн., в тому числі 3 815 063,00 грн. за основним платежем та 953 766,00 грн. за штрафними санкціями;

3) Зобов'язати Головне управління ДФС України в Хмельницької області прийняти нове податкове повідомлення - рішення, яким збільшити суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 449 424,14 грн., в тому числі 359 539,29 грн. за основним платежем, та 89 884,85 грн. за штрафними санкціями;

4) Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Д" № від 16.04.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 1 216 793,97 грн., в тому числі 617 367,05 грн. за основним платежем, 449 198,74 грн. за штрафними санкціями та 150 228,18 грн. пені;

5) Зобов'язати Головне управління ДФС України в Хмельницької області прийняти нове податкове повідомлення-рішення, яким збільшити суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 617 367,05 грн.;

6) Скасувати податкове повідомлення - рішення форми "Д" № від 16.04.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 63 910,19 грн., в тому числі 33 886,15 грн. за основним платежем, 25 172,81 грн. за штрафними санкціями та 4 851,23 грн. пені;

7) Зобов'язати Головне управління ДФС України в Хмельницької області прийняти нове податкове повідомлення - рішення, яким збільшити суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 33 866,15 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, валютного за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт №0650/22-01-14-03/34432514 від 28.03.2018.

На підставі висновків акту перевірки відповідач прийняв оскаржувані податкові повідомлення - рішення, з якими позивач частково не погоджується, оскільки вважає, що в оскаржуваній частині вони базуються на безпідставних висновках податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.05.2018 відмовлено у відкритті провадження в даній адміністративній справі, в частині позовних вимог про скасування акту, складеного посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області "Про результати документальної планової виїзної перевірки комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, валютного за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2017" №0650/22-01-14-03/34432514 від 28.03.2018 в частинах:

- пункту 3.1.2 в частині 1.2 підпункту 3.1.2.1 "Податок на додану вартість" в сумі 3 111 879,00 грн.;

- пункту 3.1.2 "Податковий кредит" частини 1.2 в сумі 287 833,00 грн.;

- частини 1.3 пункту 3.1.2 пункт 3.1.2 в сумі 248 749,04 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та надали суду пояснення згідно обставин викладених у позовній заяві та письмових поясненнях до адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та надала суду пояснення згідно письмового відзиву на даний адміністративний позов.

Зазначила, що податкові повідомлення - рішення прийняті в межах та на підставі вимог чинного законодавства, як результат виявлених порушень зі сторони позивача, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому він не погодився із позицією відповідача, викладеною у вказаному відзиві з підстав його необґрунтованості.

Представником відповідача подано додаткові пояснення на відповідь на відзив, в яких вона не погодилась з правовим обґрунтуванням відповіді позивача на відзив.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа та відповідно до статей 15, 16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів і зобов'язаний стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів-центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Однією із функцій органів державної податкової служби яку вони виконують згідно підпункту 19.-1.1.1 пункту 19.-1.2 статті 19 Податкового кодексу України є здійснення контролю за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Також згідно пункту 19-1.1.34 статті 19 Податкового кодексу України органи державної податкової служби забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Порядок проведення перевірок встановлений главою 8 Податкового кодексу України.

Пунктом 75.1, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних планових перевірок встановлений статтею 77 Податкового кодексу України.

Посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача.

Згідно пункту 77.9 статті 77 Податкового кодексу України визначено, що порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За результатами перевірки відповідач склав акт "Про результати документальної планової виїзної перевірки комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, валютного за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2017" №0650/22-01-14-03/34432514 від 28.03.2018.

Перевіркою встановлено наступні порушення:

1) пункту 44.1 статті 44, підпункту 139.1.11 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем у 2014 році завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 242 716,00 грн. та занижено податок на прибуток в сумі 451 158,00 грн.;

2) пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 139.2.1 пункту 139.1 статті 139, підпункту 140.5.9 пункту 140.5 статті 140, підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 ПК України, пунктів 5, 6, 7, 10 П(С)БО №16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, П(С)БО №1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 за №73 та статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток на суму 177 030,00 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів за: 2015 рік в сумі 177 030,00 грн. та завищено станом за 2017 рік від'ємне значення об'єкта оподаткування по податку на прибуток на суму 1 493 121,00 грн.;

3) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1, пункту 187.7, пункту 187.10 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.6, статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статті 200, пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України, пункту 11 Розділу XX Перехідних положень ПК України, наказів Міністерства фінансів України від 22.09.2014 №957, від 31.12.2015 №1307, якими затверджений Порядок заповнення податкової накладної, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на 4 007 996,00 грн., у тому числі: за грудень 2014 року на суму 83 333,00 грн., за січень 2015 року на суму 39 018,00 грн., за лютий 2015 року на суму 70 582,00 грн., за березень 2015 року на суму 259 300,00 грн., за квітень 2015 року на суму 55 133,00 грн., за травень 2015 року на суму 52 882,00 грн., за червень 2015 року на суму 54 800,00 грн., за липень 2015 року на суму 74 862,00 грн., за серпень 2015 року на суму 54 802,00 грн., за вересень 2015 року на суму 55 733,00 грн., за жовтень 2015 року на суму 64 650,00 грн., за листопад 2015 року на суму 91 958,00 грн., за грудень 2015 року на суму 97 427,00 грн., за січень 2016 року на суму 68 408 грн., за лютий 2016 року на суму 72 183,00 грн., за березень 2016 року на суму 68 408,00 грн., за квітень 2016 року на 77 200,00 грн., за травень 2016 року на суму 68 408,00 грн., за червень 2016 року на суму 68 900,00 грн., за липень 2016 року на суму 68 908,00 грн., за серпень 2016 року на суму 69 233,00 грн., за вересень 2016 року на суму 168 408,00 грн., за жовтень 2016 року на суму 73 700 грн., за листопад 2016 року на суму 96 682,00 грн., за грудень 2016 року на суму 118 644,00 грн., за січень 2017 року на суму 87 083 грн., за лютий 2017 року на суму 121 742,00 грн., за березень 2017 року на суму 92 800,00 грн., за квітень 2017 року на суму 96 417,00 грн., за травень 2017 року на суму 92 767,00 грн., за червень 2017 року на суму 156 415,00 грн., за липень 2017 року на суму 122 083,00 грн., за серпень 2017 року на суму 219 968,00 грн., за вересень 2017 року на суму 128 787,00 грн., за жовтень 2017 року на 121 258,00 грн., за листопад 2017 року на суму 281 491,00 грн., за грудень 2017 року на суму 413 623,00 грн.;

4) пункту 198.1, пункту 198.6, статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2, пункту 200.4, абзацу "в" статті 200, пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого позивачем порушено термін реєстрації розрахунку коригування від 04.12.2017 №1 в якості продавця на суму податку на додану вартість (-)7665 на 12 днів, та податкових накладних всього на суму податку на додану вартість 21 676,64 грн.;

5) пункту 57.1. статті 57 підпунктів 168.1.2., 168.1.4, 168.1.5., 168.1.6. статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України, в результаті чого позивачем за період з 01.01.2014 по 31.12.2017 не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб з нарахованої та виплаченої заробітної плати найманим працівникам та за договорами цивільно-правового характеру в сумі 634 315,83 грн., в тому числі по періодах: листопад 2014 року в сумі 16 948,78 грн., березень 2015 року в сумі 9 285,34 грн., квітень 2015 року в сумі 36 735,52 грн., травень 2015 року в сумі 18 484,62 грн., червень 2015 року в сумі 61 186,56 грн., липень 2015 року в сумі 54 951,13 грн., серпень 2015 року в сумі 76 202,93 грн., вересень 2015 року в сумі 76 578,21 грн., жовтень 2015 року в сумі 52 283,28 грн., листопад 2015 року в сумі 73 067,45 грн., вересень 2016 року в сумі 10 753,78 грн., жовтень 2016 року в сумі 28 162,00 грн., квітень 2017 року в сумі 41 287,43 грн., серпень 2017 року в сумі 61 530,06 грн., вересень 2017 року в сумі 3 254,88 грн., жовтень 2017 року в сумі 13 603,83 грн.;

6) пункту 57.1. статті 57, підпунктів 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України, в результаті чого позивачем за період з 01.01.2014 по 31.12.2017 не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб з нарахованих та виплачених доходів фізичним особам з придбаних товарно - матеріальних цінностей в сумі 37 412,63 грн., в тому числі по періодах: січень 2014 року в сумі 506,99 грн., лютий 2014 року в сумі 151,2 грн., березень 2014 року в сумі 448,00 грн., квітень 2014 року в сумі 470,4 грн., травень 2014 року в сумі 470,4 грн., червень 2014 року в сумі 209,44 грн., серпень 2014 року в сумі 168,00 грн., вересень 2014 року в сумі 134,4 грн., жовтень 2014 року в сумі 683,25 грн., листопад 2014 року в сумі 284,4 грн., січень 2015 року в сумі 411,6 грн., лютий 2015 року в сумі 144,00 грн., березень 2015 року в сумі 1445,62 грн., квітень 2015 року в сумі 412,5 грн., травень 2015 року в сумі 880,5 грн., червень 2015 року в сумі 225,00 грн., липень 2015 року в сумі 270,00 грн., серпень 2015 року в сумі 346,5 грн., вересень 2015 року в сумі 360,00 грн., жовтень 2015 року в сумі 427,5 грн., листопад 2015 року в сумі 937,5 грн., грудень 2015 року в сумі 750,00 грн., січень 2016 року в сумі 1162,5 грн., лютий 2016 року в сумі 765,00 грн., березень 2016 року в сумі 1382,4 грн., квітень 2016р. в сумі 2523,6 грн., травень 2016р. в сумі 1422,3 грн., червень 2016р. в сумі 810 грн., липень 2016 року в сумі 1334,85 грн., серпень 2016 року в сумі 539,25 грн., вересень 2016 року в сумі 630,00 грн., жовтень 2016 року в сумі 846,00 грн., листопад 2016 року в сумі 1 050,2 грн., грудень 2016 року в сумі 1 467,00 грн., січень 2017 року в сумі 723,6 грн., лютий 2017 року в сумі 2 357,58 грн., березень 2017 року в сумі 335,4 грн., квітень 2017 року в сумі 2058,00 грн., травень 2017 року в сумі 335,4 грн., червень 2017 року в сумі 2 088,84 грн., липень 2017 року в сумі 335,4 грн., серпень 2017 року в сумі 1 252,43 грн., вересень 2017 року в сумі 1 722,21 грн., жовтень 2017 року в сумі 1 297,2 грн., листопад 2017 року в сумі 836,27 грн.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно пунктів 58.1, 58.2 статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки-протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв сім податкових повідомлень - рішень від 16.04.2018, в тому числі такі податкові повідомлення - рішення, які оскаржуються позивачем, зокрема:

- форми "Р" № від 16.04.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 4 768 829,00 грн., в тому числі 3 815 063,00 грн. за основним платежем та 953 766,00 грн. за штрафними санкціями;

- форми "Д" № від 16.04.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 1 216 793,97 грн., в тому числі 617 367,05 грн. за основним платежем, 449 198,74 грн. за штрафними санкціями та 150 228,18 грн. пені;

- форми "Д" № від 16.04.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 63 910,19 грн., в тому числі 33 886,15 грн. за основним платежем, 25 172,81 грн. за штрафними санкціями та 4 851,23 грн. пені.

1. Висновки акту перевірки щодо встановлення порушення позивачем вимог податкового законодавства по податку на додану вартість та в частині, яка оскаржується позивачем базується на таких обставинах, встановлених при її проведенні (податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 16.04.2018).

1.1. Щодо висновків податкового органу стовно заниження позивачем податку на додану вартість на суму 3 111 879,00 грн. у зв'язку із заниженням бази оподаткування з постачання робіт/послуг за рахунок бюджетних коштів, отриманих позивачем в рамках виконання бюджетної програми благоустрою м. Славути протягом 2015 - 2017 років, суд зазначає наступне.

Комунальне підприємство "Славутське житлово-комунальне об'єднання" створене з метою обслуговування і утримання об'єктів комунального господарства м. Славути. Засновником і власником комунального підприємства є територіальна громада м. Славута в особі Славутської міської ради Хмельницької області.

Щороку позивач подає до виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області економічне обґрунтування витрат на виконання робіт за функцією 100203 "Поточний благоустрій" та складає відповідний план роботи з благоустрою міста на рік.

Згідно із рішенням Славутської міської ради "Про бюджет міста Славута" затверджуються видатки бюджету міста Славута та перелік міських бюджетних програм, які фінансуються за рахунок коштів бюджету міста у наступному році, зокрема, КТКВК 100203 "Благоустрій міст, сіл, селищ".

Відповідно до цієї програми позивач отримує кошти з бюджету по КТКВК 100203 "Благоустрій міст, сіл, селищ" за кодом бюджетної класифікації КЕКВ 2610 "Субсидії та поточні трансферти", а саме: виконання робіт/надання послуг з благоустрою міста, вуличної санітарної очистки вулиць, вуличного освітлення, утримання кладовища, озеленення міста, утримання безпритульних тварин, облаштування дитячих майданчиків, тощо всього на суму 19 077 989,00 грн., в тому числі у 2015 році на суму 4 771 132,00 грн., у 2016 році на суму 5 514 457,00 грн., у 2017 році на суму 8 792 400,00 грн.

Згідно з пунктом 1.5 розділу 1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333 (далі - Інструкція №333) поточні видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за кодом видатків бюджету 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)".

Пунктом 1.6 1 Інструкції №333 визначено, що:

- субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов'язані з відшкодуванням збитків державних підприємств;

- трансфертні платежі - невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.

Підпунктом 2.4.1 Інструкції №333 передбачено, що до коду 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)" відносяться: субсидії підприємствам (установам та організаціям), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів; дотації сільськогосподарським товаровиробникам; субсидії на покриття збитків підприємств, фінансову підтримку підприємств на безповоротній основі, а також інші субсидії; відшкодування відсотків за користування кредитами; державна підтримка громадських організацій; поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям).

У відповідності до наведених вище норм законодавства, що регулює бюджетні відносини, надання субсидій не пов'язане з компенсацією вартості товарів і послуг, в обмін на проведені платежі, тобто не є операцією з оплати товарів/послуг.

Відповідно до підпункту 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України виплати у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов'язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі) не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

За приписами підпункту 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 ПК України будь-які субсидії, які надаються за кодом бюджетної класифікації 2600, не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Таке твердження кореспондує з тим, що законодавчо визначений термін "субсидія" взагалі не передбачає платності, у вигляді компенсації вартості товарів/послуг, що придбавалися у суб'єктів господарювання, у тому числі платників податку на додану вартість, та є фінансуванням поточних бюджетних видатків.

Таким чином, бюджетні кошти, що надаються платнику податку - одержувачу таких коштів за кодом бюджетної класифікації 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)" не є компенсацією вартості товарів/послуг, що постачаються таким платником податку, а тому при їх отриманні одержувач не визначає податкові зобов'язання з податку на додану вартість, оскільки відсутній сам об'єкт оподаткування.

Крім того, відносини які виникають між позивачем і органом місцевого самоврядування, в частині надання субсидій, є бюджетними а не цивільно-правовими та взагалі не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

При цьому, укладання договору на виконання робіт з програм благоустрою з подальшим підписанням акту виконаних робіт/наданих послуг між розпорядником та одержувачем коштів чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи зазначене вище, висновки акту перевірки №0650/22-01-14-03/34432514 від 28.03.2018 в частині заниження позивачем податку на додану вартість на суму 3 111 879,00 грн. у зв'язку із заниженням бази оподаткування з постачання робіт/послуг за рахунок бюджетних коштів, отриманих позивачем в рамках виконання бюджетної програми благоустрою м. Славути протягом 2015 - 2017 років є помилковими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

1.2. Стосовно висновків податкового органу щодо завищення позивачем податкового кредиту на суму 204 500,00 грн. по податковій накладній від 17.03.2015 №42, що складена з порушенням вимог статті 201 ПК України, суд зазначає таке.

Перевіркою встановлено, що позивачем у березні 2015 року до складу податкового кредиту віднесено податок на додану вартість в сумі 204 500,00 грн. згідно із податковою накладною №42 від 17.03.2015 на суму 1 227 000,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі 204 500,00 грн., номенклатура - сміттєвоз КО-4449-02 на шасі КАМАЗ-6515-3082-23 в кількості 63шт., складеною постачальником - ТОВ ТД "Будшляхмаш" із порушенням вимог статті 201 ПК України.

За даними інформаційної системи "Податковий блок" встановлено, що ТОВ ТД "Будшляхмаш" імпортовано вказаний автомобіль-сміттєвоз згідно із МД №100270003/2014/286718 від 29.12.2014 від нерезидента - Мценський завод комунального машинобудування (м. Мценськ, Орловська обл., Росія).

Таким чином, позивачем придбано спецтехніку імпортного походження.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити, як, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов'язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Отже, код УКТЗЕД - це обов'язковий реквізит податкової накладної при постачанні підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України. Якщо в такому реквізиті допущено помилку, покупець не зможе відобразити на підставі такої податкової накладної податковий кредит. Помилкою вважається як відсутність коду, так і неправильно вказаний код.

При цьому, помилка в реквізиті податкової накладної, яка не заважає ідентифікувати операцію, не може бути підставою для втрати права на податковий кредит. Однак код УКТ ЗЕД у такому випадку є винятком, тому у разі допущення помилки в цьому реквізиті існує пряма підстава для невизнання податкового кредиту за такою накладною.

Отже, порушення порядку заповнення такого обов'язкового реквізиту податкової накладної, як код УКТ ЗЕД, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, навіть за умови, що це не заважає ідентифікувати здійснену операцію.

Крім того, під час перевірки позивачем не було надано підтвердження звернення із скаргою щодо порушення продавцем порядку виписки податкової накладної, а саме недотримання вимог пункту 201.10 статті 201, пункту 11 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Таким чином, сума податку на додану вартість в розмірі 204 500,00 грн., зазначена в податковій накладній, в якій допущено помилку в частині не зазначення коду УКТ ЗЕД, не може бути віднесена позивачем до складу податкового кредиту за березень 2015 року.

1.3. Щодо висновків податкового органу стосовно завищення позивачем податкового кредиту на суму 248 749,04 грн. згідно із податковими накладними, складеними НАК "Нафтогаз України", суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 187.10 статті 187 Податкового кодексу України платники податку, які постачають теплову енергію, газ природний (крім скрапленого), у тому числі надають послуги з його транспортування та постачання, надають послуги з водопостачання, водовідведення чи послуги, вартість яких включається до складу квартирної плати чи плати за утримання житла, фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлутаційним конторам, квартирно-експлутаційним частинам, об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості , визначають дату виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту за касовим методом.

Перевіркою встановлено, що позивач здійснює операції з постачання теплової енергії фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим як платники податку та визначає податкові зобов'язання за касовим методом, що останнім не заперечується, тобто по даті надходження оплати.

У періоді, що підлягав перевірці, позивач відповідно до договорів: №1232/1718-ТЕ-34 від 26.09.2017 (для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням), №1233/1718-БО-34 від 26.09.2017 (для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями та установами), №1234/1718-КП-34 від 26.09.2017 (для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) придбавав газ у НАК "Нафтогаз України".

Також перевіркою встановлено те, що станом на 01.10.2017, за даними бухгалтерського обліку по вищевказаних договорах заборгованість позивача перед НАК "Нафтогаз України" не рахувалась.

Згідно із актами приймання-передачі природного газу від НАК "Нафтогаз України" у жовтні-грудні 2017 року позивачу поставлений газ на загальну суму 10 686 838,18 грн., в тому числі податок на додану вартість 1 781 139,70 грн.:

- договір №1232/1718-ТЕ-34 від 26.07.2017: в жовтні 2017 року на суму 1 014 187,36 грн., в тому числі податок на додану вартість 169 031,23 грн.; в листопаді 2017 року на суму 3 141 670,91 грн., в тому числі податок на додану вартість 523 611,82 грн., в грудні 2017 року на суму 3 660 011,59 грн., в тому числі податок на додану вартість 610 001,93 грн.

- договір №1233/1718-БО-34 від 26.09.2017: в жовтні 2017 року на суму 193 843,43 грн., в тому числі податок на додану вартість 32 307,24 грн., в листопаді 2017 року на суму 1 016 470,56 грн., в тому числі податок на додану вартість 169 411,76 грн., в грудні 2017 року на суму 1 660 654,33 грн., в тому числі податок на додану вартість 276 775,72 грн.

По вищевказаних договорах всього надійшло природного газу: у жовтні 2017 року на загальну суму 1 208 030,79 грн. в тому числі податок на додану вартість 201 338,47 грн., у листопаді 2017 року на загальну суму 4 158 141,47 грн., в тому числі податок на додану вартість 693 023,58 грн., у грудні 2017 року на загальну суму 5 320 665,92 грн., в тому числі податок на додану вартість ПДВ 886 777,66 грн.

Всього сплачено податку на додану вартість на суму 1 781 139,71 грн.

На суми поставок НАК "Нафтогаз України" по вищевказаних договорах виписано та зареєстровано в ЄРПН на адресу позивача у жовтні - грудні 2017 року податкові накладні.

Відповідно до наданих до перевірки платіжних доручень встановлено, що позивачем здійснено оплату на користь НАК "Нафтогаз України" за договорами №1232/1718-ТЕ-34 від 26.07.2017 та №1233/1718-БО-34 від 26.09.2017 на загальну суму 3 731 838,45 грн., в тому числі податок на додану вартість 621 973,07 грн.:

- №1232/1718-ТЕ-34 від 26.07.2017: в жовтні 2017 року в розмірі 74556,78 грн., в тому числі податок на додану вартість 12 426,13 грн.; в листопаді 2017 року в розмірі 730 101,35 грн., в тому числі податок на додану вартість 121 683,56 грн., в грудні 2017 року в розмірі 748 794,15 грн., в тому числі податок на додану вартість 124 799,02 грн.;

- №1233/1718-БО-34 від 26.09.2017: в жовтні 2017 року в розмірі 11 055,05 грн., в тому числі податок на додану вартість 1 842,51 грн., в листопаді 2017 року в розмірі 718 137,95 грн., в тому числі податок на додану вартість 119 689,66 грн., в грудні 2017 року в розмірі 1 449 193,17 грн., в тому числі податок на додану вартість 241 532,19 грн.

Згідно із платіжними дорученнями позивачем на адресу НАК "Нафтогаз України" за договорами №1232/1718-ТЕ-34 від 26.07.2017 та №1233/1718-БО-34 від 26.09.2017 оплачено: в жовтні 2017 року 85 611,83 грн., в тому числі податок на додану вартість 14 268,64 грн., в листопаді 2017 року 1 448 239,30 грн., в тому числі податок на додану вартість 241 373,22 грн., в грудні 2017 року 2 197 987,32 грн., в тому числі податок на додану вартість 366 331,22 грн.

Всього сплачено податку на додану вартість на суму 621 973,08 грн.

Згідно даних бухгалтерського обліку станом на 01.11.2017 у позивача перед НАК "Нафтогаз України" за даними договорами рахувалась заборгованість в сумі 1 083 382,39 грн. (згідно із актом звірки від 31.10.2017 проведено зарахування дебіторської заборгованості по НАК "Нафтогаз України" в сумі 39 036,47 грн. по договору від 31.10.2016 №2601/1617-БО-34, що призвело до зменшення кредиторської заборгованості станом на 01.11.2017 у відповідній сумі), станом на 01.12.2017 - 3 793 284,56 грн., станом на 31.12.2017 - 6 915 963,16 грн., в тому числі податок на додану вартість 1 152 660,53 грн.

Перевіркою встановлено, що у жовтні 2017 року позивач не формував податковий кредит по податкових накладних, виписаних НАК "Нафтогаз України" на поставку газу у жовтні 2017 року.

Згідно із проведеною оплатою у жовтні-листопаді 2017 року, актів приймання передачі природного газу та податкових накладних, виписаних НАК "Нафтогаз України" у жовтні 2017 року на загальну суму 1 208 030,79 грн., в тому числі податок на додану вартість 201 338,40 грн., позивач мав право по проведеній оплаті в загальній сумі 959 465 грн. сформувати податковий кредит на суму 159 910,84 грн., в тому числі: в жовтні 2017 року в загальній сумі 14 268,66 грн.; в листопаді 2017 року в загальній сумі 145 642,20 грн.

Перевіркою встановлено, що по першій події факту отримання газу природного на суму 55 299,99 грн. згідно із договором №1234/1718-КП-34 від 26.09.2017 (для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) позивач мав право у жовтні 2017 року сформувати податковий кредит в сумі 9 216,67 грн.

Всього по взаєморозрахунках НАК "Нафтогаз України" позивач мав право на податковий кредит у жовтні 2017 року в сумі 169 127,50 грн.

Перевіркою встановлено, що позивачем віднесено у листопаді 2017 року до складу податкового кредиту податок на додану вартість по податкових накладних, виписаних НАК "Нафтогаз України" у жовтні 2017 року за договорами №1232/1718-ТЕ-34 від 26.07.2017 та №1233/1718-БО-34 від 26.09.2017, №1234/1718-КП-34 від 26.09.2017 в загальній сумі 204 049,05 грн., що на 34 921,54 грн. більше, в результаті чого відбулось завищення податкового кредиту за листопад 2017 року в сумі 34 921,54 грн.

Згідно із проведеною позивачем оплатою у листопаді 2017 року, актів приймання передачі природного газу та податкових накладних, виписаних НАК "Нафтогаз України" у листопаді 2017 року позивачем віднесено до податного кредиту суму 4 158 141,47 грн., в тому числі податок на додану вартість 693 023,58 грн., тому позивач мав право (з урахуванням проведеної оплати в сумі 535 350,00 грн.) сформувати податковий кредит на суму 89 224,93 грн.: в листопаді 2017 року в cумі 89 224,93 грн. (718 137,95 грн. - 143 751,81 грн.) - 39 036,00 грн. (взаємозалік) = 535 350 грн.).

Перевіркою встановлено, що по першій події факту отримання газу природного на суму 249 864,36 грн. згідно із договором №1234/1718-КП-34 від 26.09.2017 (для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) позивач мав право у листопаді 2017 року сформувати податковий кредит в сумі 41 644,06 грн.

Всього по взаєморозрахунках НАК "Нафтогаз України" позивач мав право на податковий кредит у листопаді 2017 року в загальній сумі 130 869,00 грн.

Позивачем віднесено у листопаді 2017 року до складу податкового кредиту податок на додану вартість по податкових накладних, виписаних НАК "Нафтогаз України" у листопаді 2017 року за договорами №1232/1718-ТЕ-34 від 26.07.2017, №1233/1718-БО-34 від 26.09.2017, №1234/1718-КП-34 від 26.09.2017 в загальній сумі 261 055,83 грн., що на 130 186,80 грн. більше ніж проведено оплати.

Всього завищення податкового кредиту у листопаді 2017 року склало 165 108,34 грн. (34 921,54 грн. + 130 186,80 грн.).

Згідно із проведеною оплатою у грудні 2017 року, актів приймання-передачі природного газу та податкових накладних, виписаних НАК "Нафтогаз України" у листопаді 2017 року на загальну суму 4 158 141,47 грн., в тому числі податок на додану вартість 693 023,58 грн., тому позивач мав право сформувати податковий кредит в загальній сумі 170 064,30 грн.: в грудні 2017 року в загальній сумі 170 064,30 грн.

Позивачем віднесено у грудні 2017 року до складу податкового кредиту податок на додану вартість по податкових накладних, виписаних НАК "Нафтогаз України" у листопаді 2017 року за договорами №1232/1718-ТЕ-34 від 26.07.2017 та №1233/1718-БО-34 від 26.09.1207 в загальній сумі 473 611,82 грн. грн., що на 303 547,52 грн. більше ніж проведено оплати.

Перевіркою встановлено, що позивачем у грудні 2017 року сформовано податок на додану вартість по податкових накладних, виписаних НАК "Нафтогаз України" у грудні 2017 року за договорами №1232/1718-ТЕ-34 від 26.07.2017 та №1233/1718-БО-34 від 26.09.2017, №1234/1718-КП-34 від 26.09.2017 при фактичній оплаті у грудні 2017 року по договору №1233/1718-БО-34, де податок на додану вартість складає 161 345,36 грн., та набув права на податковий кредит по правилу "першої з події" по договору №1234/1718-КП-34, однак податковий кредит позивач не сформував.

В той же час, згідно із податковою звітністю з податку на додану вартість, податковий кредит по даних операціях сформований позивачем у звітних періодах 2018 року, що не є періодами, які підлягали перевірці, а саме у січні 2018 року в сумі податку на додану вартість 520 751,00 грн. та у березні 2018 року в сумі податку на додану вартість 412 001,93 грн.

Отже, зважаючи на те, що позивач скористався правом у звітних періодах 2018 року на податковий кредит по податкових накладних, що складені НАК "Нафтогаз України" у грудні 2017 року, тому перевіркою при встановленні права на податковий кредит за касовим методом по операціям із НАК "Нафтогаз України" не враховано оплату із вказаним контрагентом у грудні 2017 року, оскільки правом на податковий кредит платник може скористатись лише один раз.

В той же час, позивач не позбавлений права на податковий кредит, та може включити суми податку на додану вартість до податкового кредиту у податкових періодах, у яких в нього дійсно виникає на це право.

Крім того, зважаючи на те, що позивач частково погодився із доводами представника відповідача стосовно завищення ним податкового кредиту та враховуючи характер спірних правовідносин, судом було поставлене на обговорення питання стосовно призначення у цій справі судово-економічної експертизи з метою підтвердження чи спростування доводів податкового органу.

Разом з тим, враховуючи те, що сторони відмовились від проведення такої експертизи, а позивач в свою чергу будь - яких доказів, які б спростовували висновки податкового органу в цій частині суду не надав, суд погоджується із позицією відповідача, викладеній в акті перевірки стосовно завищення позивачем податкового кредиту на суму 248 749,04 грн. згідно із податковими накладними, складеними НАК "Нафтогаз України".

Враховуючи наведене вище, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Р" № від 16.04.2018 року, в частині збільшення комунальному підприємству "Славутське житлово-комунальне об'єднання" суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3 752 843,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 3 002 275,00 грн., та за штрафними санкціями в сумі 750 568,00 грн.

2. Висновки акту перевірки щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства по податку на доходи фізичних осіб та в частині, яка оскаржується позивачем базуються на таких обставинах, встановлених при її проведенні (податкові повідомлення - рішення форми "Д" від 16.04.2018 № та №).

Так, податковим повідомлення-рішенням форми "Д" № від 16.04.2018 відповідачем збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 1 216 793,97 грн., в тому числі 617 367,05 грн. за основним платежем, 449 198,74 грн. за штрафними санкціями та 150 228,18 грн. пені.

Як видно з матеріалів справи та не заперечується представниками позивача в судовому засіданні, позивачем визнається несвоєчасність сплати ним податку на доходи фізичних осіб, однак він не погоджується із нарахуванням податковим органом суми штрафних санкцій та пені.

Разом, з тим пояснення позивача щодо несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб, у зв'язку із несвоєчасністю розрахунків з ним, не звільняють його від відповідальності за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб і не спростовують вчиненого порушення.

Відповідно до підпункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує) оподаткований дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Підпунктом 168.1.4 пункту 168.1.2 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що податок на доходи сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Крім того, слід зазначити, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (підпункт 168.1.5 пункт 168.1 статті 168 ПК України).

Згідно із підпунктом 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 Податкового кодексу України під терміном граничний термін сплати до бюджету податку розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Відповідно пункту 54.2 статті 54 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Під час проведення перевірки щодо повноти нарахування податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати працівників комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" встановлено, що в порушення вимог пункту 57.1 статті 57, підпунктів 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, позивачем не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб із заробітної плати працівників та за договорами цивільно-правового характеру в сумі 617 367,05 грн.

Згідно із пунктом 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Як вбачається з вказаної норми, положеннями статті 127 ПК України встановлюється міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому, розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких дій протягом певного періоду часу. Тобто, збільшений розмір штрафу застосовується, якщо нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу і вчинено такі дії відповідну кількість раз.

Як видно з матеріалів справи та не заперечується позивачем, останній нараховував податок з доходів фізичних осіб, однак не здійснив його своєчасне перерахування до бюджету у визначені законом і ці дії вчиняв неодноразово.

Таким чином, при визначенні штрафних санкцій у підвищеному розмірі (50 %, 75 %) у разі виявлення податкових порушень, що полягали у несплаті (неперерахуванні) податків, до або під час виплати доходу застосовуються штраф не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення таких дій самим податковим агентом.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

У зв'язку з несплатою у встановлені строки податку на доходи фізичних осіб позивачу правомірно нараховані штрафні (фінансові) санкції та пеня згідно із статтею 127 та статтею 129 Податкового кодексу України.

Щодо податкового повідомлення - рішення форми "Д" № від 16.04.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 63 910,19 грн., в тому числі 33 886,15 грн. за основним платежем, 25 172,81 грн. за штрафними санкціями та 4 851,23 грн. пені, суд зазначає таке.

Аналогічно із попереднім податковим повідомленням-рішенням, позивачем порушено строки сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку інших ніж заробітна плата код 11010400 (від закупівлі в населення продукції власного виробництва).

Протягом періоду, що підлягав перевірці підприємством здійснювались виплати доходів фізичним особам за придбані у них товари власного виробництва, зокрема віники березові, борошно, ячна крупа, тощо. Вказані закупівля оформлялась актами закупок товарно-матеріальних цінностей.

В порушення вимог пункту 57.1 статті 57 підпунктів 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а саме: підприємством за період з 01.01.2014 по 31.12.2017 не перерахувало до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 33 886,15 грн.

У цьому випадку позивач також нараховував податок з доходів фізичних осіб, однак не здійснив його своєчасного перерахування до бюджету у визначені законом строки та зважаючи на те, що такі дії ним були вчинені неодноразово, податковий орган правомірно нарахував штрафні (фінансові) санкції та пеню згідно із статтею 127 та статтею 129 Податкового кодексу України.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду по справі №820/6437/16, де вказується про правомірність застосування штрафу в розмірі 50% та 75% від суми податку на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України внаслідок неодноразової несплати (неутримання, неперерахування) податку незалежно від того, чи було виявлено ці порушення під час однієї перевірки контролюючого органу.

Крім того, зважаючи на те, що позивачем визнається несвоєчасність сплати ним податку на доходи фізичних осіб (не заперечується правомірність визначення податковим органом основної суми грошового зобов'язання по податкових повідомленнях - рішеннях форми "Д" від 16.04.2018 № та №), однак він не погоджується із нарахуванням податковим органом суми штрафних санкцій та пені, судом було поставлене на обговорення питання стосовно призначення у цій частині судово-економічної експертизи.

Разом з тим, враховуючи те, що сторони відмовились від проведення такої експертизи, а позивач в свою чергу будь - яких доказів, які б спростовували висновки податкового органу в цій частині суду не надав, суд погоджується із позицією відповідача, викладеній в акті перевірки стосовно не здійснення позивачем своєчасного перерахування до бюджету у визначені законом строки податку на доходи фізичних осіб та вчинення таких дій неодноразово, тому податковий орган правомірно нарахував штрафні (фінансові) санкції та пеню згідно із статтею 127 та статтею 129 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Зважаючи на це, суд вважає, що відсутні правові підстави для того щоб визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення - рішення форми "Д" від 16.04.2018 № та №.

Згідно із пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, позивачу підлягає поверненню судовий збір за подання адміністративного позову пропорційно до задоволених позовних вимог - в сумі 58 054,65 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Р" № від 16.04.2018 року, в частині збільшення комунальному підприємству "Славутське житлово-комунальне об'єднання" суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3 752 843 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 3 002 275 грн., та за штрафними санкціями в сумі 750 568 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" судовий збір у розмірі 58 054,65 грн., (п'ятдесят вісім тисяч п'ятдесят чотири гривні шістдесят п'ять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08 жовтня 2018 року

Позивач:Комунальне підприємство "Славутське житлово-комунальне об'єднання" (вул. Миру, 14 А, Славута, Славутський район, Хмельницька область, 30000 , код ЄДРПОУ - 39492190)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя В.К. Блонський