Справа № 824/605/18-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/605/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григораша В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоряк У.С.;

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 (ід. код НОМЕР_1, вул. Каштанова, 53-з/4, м. Чернівці, Чернівецька область, 58026) до Чернівецької міської ради (, площа Центральна, 1, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 (позивач) до Чернівецької міської ради (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати п. 35 рішення 68 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 31.08.2015 року №1706 в частині відмови ОСОБА_4 у передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га за адресою м. Чернівці, вул. Старокостянтинівська, навпроти будинковолодіння №31, для ведення індивідуального садівництва.

Ухвалою суду від 01.08.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін на 18.09.2018 року.

В судовому засіданні призначеному на 18.09.2018 року оголошено перерву до 24.09.2018 року

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що 05.06.2015 року він звернувся до Чернівецької міської ради із заявою про передачу у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га за адресою м. Чернівці, вул. Старокостянтинівська, навпроти будинковолодіння №31, для ведення садівництва.

06.02.2018 року позивач дізнався, що Чернівецька міська рада рішенням №1706 п.35 від 31.08.2015 року відмовила йому у передачі у власність вказаної земельної ділянки.

Позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС (категорія 1), інвалідом 2-ї групи як ветеран війни-інвалід війни, а тому хотів скористатись своїм конституційним правом на безоплатне отримання земельної ділянки для садівництва для покращення стану свого здоров'я.

Однак, відповідач своїм рішенням відмовив позивачу у передачі земельної ділянки у власність без будь-якої мотивації, що на думку позивача, є підставною для визнання такого рішення незаконним. Окрім того, відповідач не врахував пільги позивача на отримання земельної ділянки у власність, як інваліду війни та ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач вважає, що немає жодних підстав для відмови йому у передачі земельної ділянки за вказаною адресою за вказаним цільовим призначенням, тому як останнє не суперечить ні Генеральному плану м. Чернівці, ні іншій містобудівній документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вважаючи рішення Чернівецької міської ради від 31.08.2015 року №1706 в частині відмови ОСОБА_4 у передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га за адресою м. Чернівці, вул. Старокостянтинівська, навпроти будинковолодіння №31, для ведення індивідуального садівництва протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, надав суду відзив проти позову, в якому зазначив, що оскільки земельна ділянка по вул. Старокостянтинівській, навпроти будинку№31, площею 0,1200 га не сформована у відповідності із статтею 79-1 Земельного кодексу України, то вона не може бути об'єктом цивільно-правових відносин.

Крім того, відповідач вказував на те, що у своїй заяві до ОСОБА_5 містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради ОСОБА_4 просив передати йому у власність земельну ділянку для ведення садівництва. Відповідно до ч. 3 ст. 35 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Зазначив, що рішенням сесії Чернівецької міської ради №1171 від 27.03.2014 року затверджено містобудівну документацію "Коригування генерального плану міста Чернівців".

Відповідно до викопіювання з генерального плану м. Чернівці та викопіювання із схеми зонування м. Чернівці, земельна ділянка по вул. Старокостянтинівській, навпроти будинку№31, площею 0,1200 га знаходиться в зоні Л-1. Зона Л-1 відповідно до пояснювальної записки плану зонування території міста - це зона озеленення території. Зона зелених насаджень спеціального призначення, виділена для забезпечення правових умов створення і збереження спеціальних зелених насаджень, як фактору захисту навколишнього середовища від негативного антропогенного впливу та умов функціювання зеленого господарства міста.

Крім того, частиною четвертою статті 103 Регламенту Чернівецької міської ради VІ скликання, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 13.04.2011 року № 113, передбачено, що акти ради, прийняті в межах наданих їй законом повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на території міста органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на території міста Чернівців.

Враховуючи наведене, представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 (ід. код НОМЕР_1) є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС та ветераном війни, що підтверджується Посвідченням серії А№441331 від 01.12.2008 рок та Посвідченням серії Є№087281 від 30.10.2017 року, відповідно (зв. а.с. 37).

05.06.2015 року позивач звернувся до Чернівецької міської ради із заявою про надання йому у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована за адресою м. Чернівці, вул. Старокостянтинівська, навпроти будинковолодіння №31, для ведення особистого садівництва (а.с. 37).

Пунктом 35 рішення 68 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 31.08.2015 року №1706 "Про розгляд звернень фізичних та юридичних осіб щодо передачі безоплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок, надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок, затвердження проектів їх відведення та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень з цих питань", вирішено відмовити ОСОБА_4 у передачі у власність земельної ділянки за адресою вул. Староконстянтинівська, навпроти будинку №31, площею 0,1200 га, для садівництва (зв. а.с.35).

Згідно інформації відділу компютерно-технічного забезпечення Чернівецької міської ради від 19.09.2018 року №73, наданої юридичному управлінню Чернівецької міської ради, рішення 68 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 31.08.2015 року №1706 було опубліковане 09.09.2015 року на офіційному сайті Чернівецької міської ради (http://chernivtsy.eu/portal/ (а.с.64).

Встановлено, що копія вищевказаного рішення була направлена супровідним листом від 06.02.2018 року №С-641/0-04/01 адвокату позивача ОСОБА_6 на її адвокатський запит від 01.02.2018 року №С-641/0-04/01 (а.с. 35).

Відповідно до листа ОСОБА_5 містобудівного комплексу та земельних відносин від 19.02.2018 року №П-1067/0-04/01, земельна ділянка за адресою вул. Староконстянтинівська, навпроти будинку №31, площею 0,1200 га, знаходиться в ландшафтній зоні (Л-1 озеленені території) (а.с. 36).

ОСОБА_5 містобудівного комплексу та земельних відносин від 29.03.2018 року №П-1994/0-04/01 адвоката ОСОБА_1, на його запит від 20.03.2018 року №67, проінформовано, що відповідно до містобудівною документації "Коригування генерального плану міста Чернівців", затвердженої рішенням 48 сесії міської ради VI скликання від 27.03.2014 року №1171 в складі якого розроблено схему зонування території міста Чернівці, земельна ділянка на вул. Староконстянтинівській (навпроти №31) розташована в озеленених територіях та в ландшафтній зоні (Л-1 озеленені території) (а.с. 39-41).

Також відповідно до викопіювання з генерального плану м. Чернівці та викопіювання із схеми зонування м. Чернівці, земельна ділянка по вул. Старокостянтинівській, навпроти будинку№31, площею 0,1200 га знаходиться в зоні Л-1 (а.с. 55).

В судовому засіданні досліджено План зонування території міста на вул. Староконстянтинівській, навпроти будинку №31 та пояснювальну записку по ландшафтній зоні Л-1 (а.с. 51-54).

Не погоджуючись з п. 35 рішення 68 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 31.08.2015 року №1706 в частині відмови ОСОБА_4 у передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га за адресою м. Чернівці, вул. Старокостянтинівська, навпроти будинковолодіння №31, для ведення індивідуального садівництва, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Механізм безоплатної передачі земель у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому визначені нормами Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-III (ЗК України).

Статтею 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Стаття 12 ЗК України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин, серед інших розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 статті 22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Пунктом а частини 3 статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до частини 3 статті 35 ЗК України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Згідно з ч. ч. 1-3 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту "в" частини 1 статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у розмірі не більше 0,12 гектара.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_7 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

З матеріалів справи встановлено, що 05.06.2015 року позивач звернувся до Чернівецької міської ради із заявою про надання йому у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована за адресою м. Чернівці, вул. Старокостянтинівська, навпроти будинковолодіння №31, для ведення особистого садівництва.

Матеріалами справи підтверджено, що звертаючись до відповідача, позивач не дотримався передбачених частиною 6 статті 118 ЗК України вимог до клопотання про надання у власність земельної ділянки, зокрема, до клопотання не додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Згідно частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується з частиною 3 статті 123 ЗК України, згідно з якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведеними нормами ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Судом встановлено, що пунктом 35 рішення 68 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 31.08.2015 року №1706 "Про розгляд звернень фізичних та юридичних осіб щодо передачі безоплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок, надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок, затвердження проектів їх відведення та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень з цих питань", вирішено відмовити ОСОБА_4 у передачі у власність земельної ділянки за адресою м. Чернівці, вул. Староконстянтинівська, навпроти будинку №31, площею 0,1200 га, для садівництва.

Відповідно до листа ОСОБА_5 містобудівного комплексу та земельних відносин від 19.02.2018 року №П-1067/0-04/01, представника позивача - адвоката ОСОБА_1 проінформовано, що земельна ділянка за адресою вул. Староконстянтинівська, навпроти будинку №31, площею 0,1200 га, знаходиться в ландшафтній зоні (Л-1 - озеленені території).

ОСОБА_5 містобудівного комплексу та земельних відносин від 29.03.2018 року №П-1994/0-04/01, у відповідь на адвокатський запит від 20.03.2018 року №67, адвоката позивача проінформовано, що відповідно до містобудівною документації "Коригування генерального плану міста Чернівців", затвердженої рішенням 48 сесії міської ради VI скликання від 27.03.2014 року №1171 в складі якого розроблено схему зонування території міста Чернівці, земельна ділянка на вул. Староконстянтинівській (навпроти №31) розташована в озеленених територіях та в ландшафтній зоні (Л-1 - озеленені території).

Враховуючи наведене, суд вважає помилковими твердження позивача та його представників про те, що оскаржуване рішення про відмову ОСОБА_4 у передачі у власність земельної ділянки не було мотивовано, оскільки сам зміст оскаржуваного рішення, в сукупності із іншими документами, на підставі яких воно прийнято, вказують на мотивацію його прийняття. Крім того суд враховує, що позивача та його представників відповідачем було проінформовано про підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Судовим розглядом встановлено, що згідно Висновку Управління містобудування та архітектури департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, за результатами розгляду заяви позивача про передачу у власність земельної ділянки вул. Староконстянтинівській (навпроти №31) для ведення садівництва, площею 0,12 га, вказано про невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генерального плану міста Чернівці, затвердженого рішенням 48 сесії міської ради VI скликання від 27.03.2014 року №1171 та ст. 38 ЗК України, оскільки зазначена земельна ділянка відноситься до зони озеленення.

Крім того, відповідно до викопіювання з генерального плану м. Чернівці та викопіювання із схеми зонування м. Чернівці, земельна ділянка по вул. Старокостянтинівській, навпроти будинку№31, площею 0,1200 га знаходиться в зоні Л-1.

В судовому засіданні досліджено План зонування території міста на вул. Староконстянтинівській, навпроти будинку №31 та пояснювальну записку по ландшафтній зоні Л-1.

Зона Л-1 відповідно до пояснювальної записки плану зонування території міста - це зона озеленення території.

Зона зелених насаджень спеціального призначення, виділена для забезпечення правових умов створення і збереження спеціальних зелених насаджень як фактору захисту навколишнього середовища від негативного антропогенного впливу та умов функціонування зеленого господарства міста.

Переважні види забудови та іншого використання земельних ділянок: - озеленення (посадка дерев, кущів, газонів) санітарно-захисних зон (СЗЗ) підприємств, шумових зон об'єктів транспорту, охоронних зон повітряних ліній електропередачі, коридорів та інших комунікацій, зон санохорони об'єктів водопостачання, територій зсувів, тощо. Площа озеленених територій-не менше 60% території зони.

Допустимі види забудови та іншого використання земельних ділянок: - розсадники деревних і чагарникових рослин для озеленення міста, квітниково-оранжерейні господарства; - пожежні депо; - лазні; - пральні; - гаражі; - склади (крім продовольчих та продовольчої сировини); - магазини; - підприємства громадського харчування; - відомчі поліклініки; - науково-дослідні лабораторії, пов' язані з діяльністю прилеглих підприємств; - приміщення для чергового аварійного персоналу та добової охорони підприємств; - стоянки для громадського та індивідуального транспорту; - інженерні комунікації та об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури. Площа ділянок допустимих видів використання території - не більше 40 % території зони.

З огляду на викладене суд вважає, що місце розташування земельної ділянки, що за адресою: м. Чернівці, вул. Староконстянтинівська, навпроти будинку №31, площею 0,1200 га, з наміром використання земельної ділянки за цільовим призначенням для садівництва, відповідно до наданого Управлінням містобудування та архітектури департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради Висновку не відповідає вимогам генерального плану міста Чернівці, затвердженого рішенням 48 сесії міської ради VI скликання від 27.03.2014 року №1171, оскільки зазначена земельна ділянка відноситься до зони озеленення.

Під час розгляду справи відповідач надав докази невідповідності місця розташування вказаної земельної ділянки вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою, що у відповідності до частини 7 статті 118 ЗК України є підставою для відмови у наданні дозволу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як зазначалось вище, у відповідності до вимог статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

З наведеного слідує, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки мають звертатись до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, 05.06.2015 року позивач звернувся до Чернівецької міської ради із заявою про надання йому у власність земельної ділянки для ведення особистого садівництва, а не з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд зазначає, що відповідно до частин 1, 4, 9, 10 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Отже, передача громадянам права власності на земельну ділянку може відбуватись після її формуванні у відповідності до статті 79-1 ЗК України.

Судом встановлено, що земельна ділянка в м. Чернівцях по вул. Старокостянтинівській, навпроти будинку№31, площею 0,1200 га не сформована у розумінні із ст. 79-1 Земельного кодексу України, у звязку з чим вона не може бути об'єктом цивільних прав та державної реєстрації права власності на неї (без розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження).

Враховуючи наведене, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що не сформована у розумінні із ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка в м. Чернівцях по вул. Старокостянтинівській, навпроти будинку№31, площею 0,1200 га не може бути об'єктом цивільних прав та не може бути передана у власність за заявою позивача у власність.

У спірних правовідносинах позивач не обґрунтовував та не надав жодного доказу, а судом не встановлено протиправності спірного рішення. Натомість відповідачем рішення прийнято в межах наданих йому повноважень та у відповідності до норм чинного законодавства.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що у спірних правовідносинах не є вирішальним наявність у позивача пільг на першочергове отримання земельної ділянки у власність, як інваліду війни та ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки такі пільги враховуються лише при вирішенні питання про першочергове отримання земельної ділянки, за наявності інших осіб, які виявили бажання отримати ту саму земельну ділянку.

Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування п. 35 рішення 68 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 31.08.2015 року №1706 в частині відмови ОСОБА_4 у передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га за адресою м. Чернівці, вул. Старокостянтинівська, навпроти будинковолодіння №31, для ведення індивідуального садівництва є безпідставними, не ґрунтується на нормах чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, а отже задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про правомірність рішення відповідача, а отже і про відсутність підстав для його скасування.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено та позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 (ід. код НОМЕР_1, вул. Каштанова, 53-з/4, м. Чернівці, Чернівецька область, 58026) до Чернівецької міської ради (, площа Центральна, 1, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002) про визнання протиправним та скасування п. 35 рішення 68 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 31.08.2015 року №1706 в частині відмови ОСОБА_4 у передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га за адресою м. Чернівці, вул. Старокостянтинівська, навпроти будинковолодіння №31, для ведення індивідуального садівництва - відмовити.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_4 (ід. код НОМЕР_1, вул. Каштанова, 53-з/4, м. Чернівці, Чернівецька область, 58026).

Відповідач Чернівецька міська рада (, площа Центральна, 1, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002)

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.О. Григораш

Повний текст судового рішення складено 01 жовтня 2018 року (29-30.09.2018 року - вихідні дні).