Справа № 537/1065/18
Суддя: Хіневич В. І.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/51/2018
Справа № 537/1065/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2018 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневич В.І., за участю секретарів судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю позивача - ОСОБА_3,відповідача ОСОБА_4, представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчуці лейтенанта поліції ОСОБА_4, ОСОБА_7 патрульної поліції в м. Кременчуці про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого прохав суд ухвалити рішення, яким визнати дії поліцейського батальйону УПП в м. Кременчуці ОСОБА_8 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови БР № 870739 від 12.03.2018 року незаконними; скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності БР № 870739 від 12.03.2018 року, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити.

Свої вимоги мотивував тим, що 12.03.2018 року поліцейським роти № 1 батальйону ОСОБА_7 патрульної поліції в м. Кременчуці лейтенантом поліції ОСОБА_4 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.9 ПДР України, за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Вважає дії поліцейського незаконними та такими, що не відповідають вимогам КУпАП, постанова БР № 870739 винесена з грубим порушенням КУпАП та Конституції України. 12.03.2018 року він рухався на автомобілі НОМЕР_1 по вул.. Миколаївській на Крюківський міст. В якійсь момент він відчув потемніння в очах та наростаючий шум у вухах. На перехресті вул. Миколаївська та Небесної Сотні стояв автомобіль патрульної поліції біля якого він зупинився увімкнувши аварійну світову сигналізацію, розраховуючи у випадку необхідності попросити допомогу. Через деякий час автомобіль патрульної поліції увімкнув синій проблисковий маячок з автомобіля вийшов поліцейський ОСОБА_9, підійшов до нього та звинуватив у порушенні правил зупинки та стоянки, на, що він йому повідомив, що здійснив вимушену зупинку, та запитав, чому патрульний автомобіль стоїть на перехресті з порушенням п. 15.9 ПДР України, на що поліцейський ОСОБА_10 почав вимагати у нього посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не маючи на те належних підстав в порушення ЗУ «Про національну поліцію». Він попросив ОСОБА_10 показати належні докази його правопорушення, на що той заявив, що надасть докази в суді, чим ввів його в оману, адже з доказами особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знайомитися під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Далі ОСОБА_10 здійснюючи на нього психологічний тиск, на що він був вимушений предявити йому документи, знов звинуватив його у порушенні ПДР України, ігноруючи питання про порушення того самого пункту ПДР України самими працівниками поліції. Потім ОСОБА_10 на його прохання приступив до розгляду справи, оскільки розмова з поліцейським почала повертати в неконструктивне та конфліктне русло з повним ігноруванням його питань та пояснень. Розгляд справи відбувався з грубим порушенням вимог ст.. 278 КУпАП, а саме перебивав, не даючи можливість надати пояснення та ігнорував питання по суті інкримінованого йому правопорушення; зачитавши йому його права та обовязки ту же позбавив його права ним скористатися, пояснивши, що його посилання на короткочасне погіршення самопочуття є способом уникнути відповідальність за порушення, не надав, можливості ознайомитися з доказами, безпідставно відмовив йому в можливості перенести розгляд справи на зручний для нього час, можливості скористатися допомогою адвоката за місцем правопорушення, тобто за місцем реєстрації посадової особи, яка розглянула справу. Отже, поліцейський не опитав свідків, безпідставно відмовив в клопотаннях по справ, не дослідив докази. Під час розгляду справи поліцейський ОСОБА_4 не ознайомив його з матеріалами справи, не дав змогу давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, позбавив права користуватися правовою допомогою адвоката, під час розгляду справи не зясував,чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винний він в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, не зясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

30.03.2018 року до суду надійшов відзив від відповідача інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4, відповідно до якого, 12.03.2018 року ним було винесено постанову серії БР № 870739 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення громадянина ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що водій ОСОБА_3 того дня, близько 12 години 05 хвилин, керуючи транспортним засобом УАЗ 452А, номерний знак НОМЕР_2 у м. Кременчуці на перехресті вул. Миколаївської та вул. Небесної Сотні здійснив зупинку, чип порушив п.п. 15.9 «г» ПДР України. В адміністративному позові позивач підтверджує, що в місці він здійснив зупинку з порушенням правил дорожнього руху. Доводи позивача, викладені в адміністративному позові щодо вимушеної зупинки через погіршення стану здоровя не відповідають фактичним обставинам, оскільки на місці зупинки транспортного засобу інспектором поліції було запропоновано викликати водію швидку медичну допомогу, від чого позивач відмовився. При цьому, відповідно до вимог ПДР України під час вимушеної зупинки водій зобовязаний ввімкнути аварійну світлову сигналізацію. Дана вимога водієм виконана не була, а отже, вимушеної зупинки останній не здійснював. Пояснення позивача викладені в адміністративному позові, щодо порушення порядку розгляду справи не відповідають дійсності, що свідчить про єдиний спосіб уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Поліцейський під час розгляду справи та винесення постанови дотримувався вимог передбачених законом, не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

30.03.2018 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_7 патрульної поліції в м. Кременчуці, відповідно до якого, просив відмовити у звязку з його необґрунтованістю, оскільки позивачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення та повністю підтримали відзив відповідача.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позові.

Відповідач поліцейський роти № 1батальйону УПП в м. Кременчуці лейтенанта поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні у задоволенні адміністративного позову просив відмовити. В подальшому від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - ОСОБА_7 патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП ОСОБА_6 в судовому засіданні у задоволенні адміністративного позову просив відмовити у звязку з його необґрунтованістю, оскільки позивачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення та повністю підтримали заперечення відповідача.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного.

12 березня 2018 року інспектором роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 870739, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній 12.03.2018 року о 12 год. 05 хв. в м. Кременчуці на перехресті вул.. Миколаївська та вул. Небесної Сотні керуючи автомобілем НОМЕР_3 здійснив зупинку транспортного засобу, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги у русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується відеозаписом про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КупАП, вчиненого 12.03.2018 року гр. ОСОБА_3, що останній не заперечував, що дійсно вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті вул. Миколаївська та вул. Небесної Сотні, чим порушив п. 15.9 ПДР України, обґрунтовуючи свою зупинку транспортного засобу тим, що поліцейські також здійснили дане правопорушення, а також тим, що йому стало погано під час керування транспортного засобу.

При цьому, громадянином ОСОБА_3 отримано пояснення від відповідача лейтенанта поліції ОСОБА_4 про причини їхньої зупинки на перехресті.

Що стосується твердження позивача про погане самопочуття то суд ставиться до них критично, оскільки дане твердження було повідомлене позивачем не одразу після зупинки транспортного засобу, а після отримання пояснень від працівника поліції про підстави їхньої зупинки на перехресті, що свідчить про спроби позивача уникнути адміністративної відповідальності.

Вказана обставина підтверджується також даними викладеними позивачем в мережі інтернет, де останній вказує дійсні причини своєї зупинки, а саме після побаченого ним буцім то порушення ПДР України правниками патрульної поліції. В судовому засіданні позивач підтвердив вказану обставину.

Також, що стосується тверджень позивача про порушення відповідачем поліцейським роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчуці лейтенантом поліції ОСОБА_4 порядку розгляду справи то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган посадова особа виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частина 3 статті 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 статті 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката,іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи,виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначено главою 22 КУпАП та ст. 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Також, відповідно до п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, що до якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Як вбачається з відео запису здійсненого на нагрудну відео камеру поліцейського розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 було здійснено з дотриманням норм передбачених ст.ст. 258, 268, 279, 280 КУпАП, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Щодо посилання позивача на не розгляд відповідачем його клопотань то суд зазначає, що громадянином ОСОБА_3 вони були заявлені після розгляду справи відповідачем, що підтверджується відео записом.

Також, що стосується зауважень позивача, щодо розгляду справи за місцем зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження органу уповноваженого законом розглядати справи про адміністративне правопорушення, а саме в ОСОБА_7 патрульної поліції у м. Кременчуці за адресою: м. Кременчук, вул. 40 років ДАІ, 3.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тобто, працівник поліції інспектор роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції ОСОБА_4 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу 12.03.2018 року на перехресті вул. Миколаївська та вул. Небесної Сотні в м. Кременчук діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а саме здійснив розгляд справи в межах адміністративно-територіальної юрисдикції ОСОБА_7 патрульної поліції у місті Кременчуці, посадовою особою якого він є.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачем було порушено Правила дорожнього руху України, а саме п. п. 15.9 щодо зупинки транспортного засобу на перехресті та не підтверджено факти порушення поліцейським порядку розгляду справи.

Що стосується вимоги про визнання дій дії поліцейського батальйону УПП в м. Кременчуці ОСОБА_8 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови БР № 870739 від 12.03.2018 року незаконними, то вона також не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовуВозного ОСОБА_11 до поліцейського роти № 1батальйону УПП в м. Кременчуці лейтенанта поліції ОСОБА_4, ОСОБА_7 патрульної поліції в м. Кременчуці про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а також за відсутності витрат інших осіб, пов'язаних розглядом справи, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 5-9, 13,72-77, 90, 241-246 КАС України, ст. ст. 268, 280, 287,288, 293 КУпАП, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до поліцейського роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчуці лейтенанта поліції ОСОБА_4, ОСОБА_7 патрульної поліції в м. Кременчуці про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.І. Хіневич