Справа № 816/1563/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2018 року

Київ

справа №816/1563/17

адміністративне провадження №К/9901/47313/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Загороднього А.А.,

учасники справи:

представник позивача - Тімакіна Л.В.,

представник відповідачів - Дмитренко О.О.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року (суддя Кукоба О.О.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року (судді: Калиновський В.А. (головуючий), Бондар В.О., Кононенко З.О.) у справі №816/1563/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Миргородська" до Головного управління ДФС у Полтавській області, Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Миргородська" (далі - позивач, ТОВ «Агрофірма «Миргородська») звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.08.2016 № у частині збільшення ТОВ «Агрофірма "Миргородська" грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у загальному розмірі 2 288 371,50 грн, з них: 1 525 581,001 грн - за основним платежем, 762 790,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на відсутність у контролюючого органу правових підстав для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, а також позивач не погоджується з доводами податкової інспекції щодо порушення ТОВ агрофірма "Миргородська" вимог пункту 15 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, задоволено адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.08.2016 №. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь позивача судові витрати у розмірі 34 336,35 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року, змінено мотивувальну частину постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 по справі № 816/1563/17 у частині підстав задоволення позову. В іншій частині постанову залишено без змін.

4. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи податкове повідомлення-рішення від 30.08.2016 № контролюючий орган діяв не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, що визначені Податковим кодексом України, оскільки за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 14.03.2016 №0 не відбулось зменшення/збільшення суми грошового зобов'язання, визначеного даним рішенням, натомість судом підтверджено його правомірність. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 14.03.2016 №0 є чинним та може бути оскаржене позивачем до суду у межах строків, визначених статтею 102 Податкового кодексу України. При цьому саме в межах відповідного судового провадження належать оцінці доводи контролюючого органу про порушення платником податку вимог пункту 15 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження ТОВ агрофірмою "Миргородська" зобов'язання зі сплати ПДВ у розмірі 1 525 581,00 грн.

Суд апеляційної інстанції виходив з дослідження та аналізу встановлених контролюючим органом при проведенні перевірки порушень, зокрема з того, що ТОВ "Агрофірма "Миргородська" не мало статусу платника спеціального режиму з ПДВ визначеного для с/г підприємств та не відповідало критеріям визначення такого виробника згідно з вимогами статті 209 (в попередньому році - 2012-2013 - надавало послуги, що не відповідають критеріям, встановленим для отримання статусу платника спец режиму - особам, що не мали статусу юридичних осіб), тому, у ТОВ "Агрофірма "Миргородська" при реалізації зернових не виникло зобов'язання з нарахування та сплати ПДВ так як ТОВ "Агрофірма "Миргородська" не мало статусу с/г виробника в розумінні Податкового кодексу, а отже і операція з постачання зернових за спірними договорами була звільненою від оподаткування згідно з п. 15 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень ПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агрофірма «Миргородська».

6. Касаційний розгляд справи проведено у судовому засіданні, відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що уповноваженими особами контролюючого органу проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ агрофірма "Миргородська" з питань правомірності формування показників податкової декларації з податку на прибуток та повноти визначення податкового кредиту, податкових зобов'язань з ПДВ за 2013-2014 роки, про що складено акт від 12.02.2016 №148/16-20-22-01-11/36805165/7, яким встановлено порушення позивачем вимог пункту 15 розділу ХХ Перехідних положень, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження зобов'язання зі сплати ПДВ загалом у розмірі 1 526 059,00 грн.

За результатами перевірки та адміністративного оскарження її висновків, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.03.2016 №0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 290 587,00 грн (в т.ч., основний платіж - 1 527 058,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 763 529,00 грн).

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в судовому порядку.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 у справі №816/706/16 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агрофірма "Миргородська" щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.03.2016 №0 відмовлено. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2016 апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма "Миргородська" залишено без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 у справі №816/706/16 - без змін.

30.08.2016 на підставі акту перевірки від 12.02.2016 №148/16-20-22-01-11/36805165/7 та відповідно до ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2016 у справі №816/706/16 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 289 088,50 грн (в т.ч., основний платіж - 1 526 059,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 763 029,50,00 грн).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2016 у справі №816/706/16 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Агрофірми "Миргородська" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Миргородської ОДПІ від 14.03.2016 №0 скасовані ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.09.2016 з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами розгляду адміністративної справи №816/706/16 Полтавським окружним адміністративним судом 18.05.2017 постановлено ухвалу, якою позовну заяву ТОВ агрофірми "Миргородська" залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання представника позивача. Дана ухвалу суду набрала законної сили.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги контролюючим орган вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій доводів позивача відносно заниження позивачем за перевіряємий період податку на додану вартість у розмірі 1 525 581,00 грн, зважаючи на неправомірне застосування позивачем у перевіряємий період податкової пільги (застосування ставки ПДВ у розмірі 0%) при реалізації сільськогосподарської продукції.

9. Позивачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу контролюючого органу до суду касаційної інстанцію не надано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

10.2 Пункту 56.1 статті 56

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

10.3. Пункт 56.18 статті 56

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

10.4 Підпункт 60.1.5 пункту 60.1 статті 60

Податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

10.5 Пункт 60.4 стаття 60

У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Податкове законодавство покладає на контролюючий орган обов'язок щодо самостійного визначення суми грошових зобов'язань платника податків, якщо дані перевірок, такого платника, свідчать про заниження податкових зобов'язань, заявлених платником у податковій звітності.

13. В свою чергу, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

При цьому, за результатами судового оскарження, підтверджено правомірність, податкового повідомлення-рішенням від 14.03.2016 №0 та не відбулось зменшення/збільшення суми грошового зобов'язання позивача, визначеного даним рішення, а отже, у контролюючого органу відсутні підстави для формування спірного податкового повідомлення-рішення, зважаючи на те, що у спірних відносинах не відбулось зменшення суми визначеного контролюючим органом грошового зобов'язання.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

14. Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами перевірки ТОВ «Агрофірма "Миргородська" з питань правомірності формування показників податкової декларації з податку на прибуток та повноти визначення податкового кредиту, податкових зобов'язань з ПДВ за період 2013-2014 роки, встановлено порушення позивачем вимог пункту 15 розділу ХХ Перехідних положень, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого, контролюючим органом визначено позивачу податковим повідомленням рішенням від 14.03.2016 №0 зобов'язання зі сплати ПДВ у розмірі 2 290 587,00 грн, яке платником податків оскаржено в судовому порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку відносно того, що податкове повідомлення-рішення від 14.03.2016 №0 є чинним та може бути оскаржене позивачем до суду у межах строків, визначених статтею 102 Податкового кодексу України. При цьому, саме в межах відповідного судового провадження належать оцінці доводи контролюючого органу про порушення платником податку вимог пункту 15 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження ТОВ «Агрофірмою "Миргородська" зобов'язання зі сплати ПДВ у розмірі 1 525 581,00 грн, оскільки винесення спірного податкового повідомлення-рішення, свідчить про подвійність збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за наслідками перевірки одного і того ж звітного періоду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

16. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

17. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи та скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, а тому касаційна скарга Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року у справі №816/1563/17 скасувати та залишити в силі постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду