Справа № 0340/1848/18
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1848/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каленюк Ж.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулася з позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (Луцьке об'єднане управління ПФУ, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 01 червня 2018 року №19/1, яким їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобовязання призначити та виплачувати з 02 травня 2018 року пенсію за віком на пільгових умовах як робітниці текстильного виробництва, зайнятій на верстатах і машинах, за Списком текстильних виробництв і професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583, зарахувавши у пільговий стаж роботу у Відкритому акціонерному товаристві «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2000 року календарно.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що в період з 21 липня 1980 року по 12 березня 2001 року (20 років 07 місяців 19 днів) працювала ткачем у ткацькому цеху у Відкритому акціонерному товаристві «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» (далі - ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс»), що відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає право на пенсію на пільгових умовах як робітниці текстильного виробництва, зайнятій на верстатах і машинах, - за Списком текстильних виробництв і професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583.

02 травня 2018 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення зазначеної пільгової пенсії та одночасно, на вимогу відповідача, написала заяву про підтвердження стажу роботи, що дає на неї право.

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - комісія при ГУ ПФУ у Волинській області) від 18 травня 2018 року №38/1026 стаж роботи за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2000 року у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» зараховано за фактичною тривалістю, а не календарно. Рішенням відповідача від 01 червня 2018 року №19/1 позивачці відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, як робітниці текстильного виробництва, зайнятих на верстатах і машинах, - за Списком текстильних виробництв і професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583.

Позивач вважає таке рішення неправомірним.

Позивач стверджує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в дію Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», є трудова книжка. Нормативні положення щодо обліку, тривалості чи режиму робочого часу, як-от перебування на роботі повний/неповний робочий день, застосування яких приписано до інших категорій осіб, перелік яких наведений у статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до осіб, які заявляють про право на пенсію за пунктом «є» статті 13 цього Закону, не повинні застосовуватись.

Відтак, є безпідставним обрахунок пільгового стажу для призначення такої пільгової пенсії з покликанням на Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383. Зазначений Порядок не поширює свою дію на обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 29 червня 2017 року у справі №21-723а16.

Позивач наголошує, що незалежно від сум нарахованої заробітної плати чи сплачених страхових платежів увесь календарний трудовий стаж роботи по 01 січня 2004 року зазначений у трудовій книжці, повинен зараховуватись і до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов його вимоги заперечує, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню (а.с.25-28). В обґрунтування своєї позиції вказав, що за наданими ОСОБА_1 документами для призначення пенсії було встановлено, що її пільговий стаж становить 13 років 08 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підпункту 6 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

При цьому до пільгового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи з 01 серпня 1980 року по 08 жовтня 1986 року, з 10 липня 1987 року по 09 вересня 1990 року, з 16 вересня 1990 року по 14 квітня 1991 року, з 21 квітня 1991 року по 31 грудня 1991 року календарно, а з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2000 року за фактичною тривалістю.

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництва, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі Порядок №383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Відповідач наголошує, що Порядком №383 передбачено, що у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 при шестиденному робочому тижні і на 21,2 при пятиденному робочому тижні.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Ухвалою від 13 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

Згідно з частиною другою статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частиною другою статті 262 КАС України визначено, що розгляд справи по суті у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, розпочинається через пятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 01 червня 2018 року №19/1, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобовязання призначити та виплачувати з 02 травня 2018 року пенсію за віком на пільгових умовах закрито на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Відтак, суд вирішує спір, що виник між сторонами, в частині позовних вимог про зобовязання Луцького об'єднаного управління ПФУ зарахувати до пільгового стаж роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» на посаді ткача за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2000 року календарно як робітниці текстильного виробництва, зайнятій на верстатах і машинах, - за Списком текстильних виробництв і професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 02 травня 2018 року звернулась до Луцького об'єднаного управління ПФУ із заявою про призначення їй пенсії за віком на підставі пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.36-38).

Рішенням Луцького обєднаного управління ПФУ від 01 червня 2018 року №19/1 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 02 травня 2018 року їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с.17).

Комісією при ГУ ПФУ у Волинській області відповідно до записів трудової книжки, довідки від 12 лютого 2018 року №347/01.20, виданої Державним архівом Волинської області, довідок від 10 квітня 2018 року №827/1-11-№832/1-11, копій наказів від 17 липня 1980 року №2045, від 16 грудня1981 року №4106, від 12 березня 2001 року №34к, особової картки форми Т-2, виданих комунальною установою Луцький міський трудовий архів, було встановлено, що ОСОБА_1 з 21 липня 1980 року по 12 березня 2001 року працювала ткачем у ткацькому цеху у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс».

Також комісією було встановлено, що позивач перебувала у відпустці по догляду за дітьми до виповнення трирічного віку: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03 червня 1985 року по 08 жовтня 1986 року; ІНФОРМАЦІЯ_3 з 04 вересня 1987 року по 10 січня 1989 року. Позивач користувалась відпустками без збереження заробітної плати як матір двох дітей до досягнення віку 12 років з 10 по 15 вересня 1990 року та з 15 по 20 квітня 1991 року.

Рішенням комісії при ГУ ПФУ у Волинській області від 18 травня 2018 року №38/1026 зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 серпня 1980 року по 08 жовтня 1986 року, з 10 липня 1987 року по 09 вересня 1990 року, з 16 вересня 1990 року по 14 квітня 1991 року, з 21 квітня 1991 року по 31 грудня 1991 року календарно та з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2000 року за фактичною тривалістю. Разом з тим, відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періодів з 21 по 31 липня 1980 року, з 09 жовтня 1986 року по 15 вересня 1990 року, з 15 по 20 квітня 1991 року, з 01 січня по 12 березня 2001 року (а.с.15-16, 47-48).

Відповідач рішенням від 01 червня 2018 року №19/1 з урахуванням висновків Комісії при ГУ ПФУ у Волинській області щодо визначення пільгового стажу відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу (а.с.17-18).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року (з урахуванням ухвали від 06 вересня 2018 року про внесення виправлень у судове рішення) у справі №0340/1332/18 визнано протиправним та скасовано рішення Луцького обєднаного управління ПФУ від 01 червня 2018 року №19/1 щодо відмови ОСОБА_1 у призначення пенсії за віком на пільгових умовах; зобовязано Луцьке обєднане управління ПФУ призначити та виплачувати з 02 травня 2018 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши у пільговий стаж роботу за період з 21 липня 1980 року по 31 липня 1980 року, з 09 жовтня 1986 року по 09 липня 1987 року, з 10 вересня 1990 року по 15 вересня 1990 року, з 15 квітня 1991 року по 20 квітня 1991 року та з 01 січня 2001 року по 12 березня 2001 року у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» календарно.

Вказане рішення суду набрало законної сили 07 вересня 2018 року (а.с.100-103). Набрання рішенням суду законної сили породжує певні правові наслідки, а саме: вирішується спір між сторонами, судове рішення стає загальнообов'язковим, незмінним та остаточним. Таке рішення суду в силу приписів статті 14 КАС України підлягає виконанню Луцьким обєднаним управлінням ПФУ як відповідачем у справі.

У межах даного судового розгляду суд оцінює лише дії відповідача щодо правомірності зарахування ОСОБА_1 у пільговий стаж роботу у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2000 року за фактичною тривалістю.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII визначено категорії осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Закон № 1788-XII).

За змістом пункту «є» статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років. Аналогічні положення закріплені у пункті 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Суд наголошує, що призначення пільгової пенсії робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, залежить від наявності підстав та умов, передбачених саме цією нормою права, і не пов'язано із законодавчими передумовами, встановленими для інших категорій осіб, визначених статтею 13 Закону №1788-XII, які мають право на пільгову пенсію, але за умов і в порядку, передбачених окремо для кожної категорії таких осіб. Тобто, для призначення пенсії за пунктом «є» статті 13 Закону № 1788-XII особа мала бути робітницею не будь-якого текстильного виробництва, а текстильного виробництва за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, бути зайнятою (працювати) на верстатах і машинах, мати відповідні стаж зазначеної роботи - не менше 20 років та вік - 55 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 затверджено Список текстильних виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, у якому наявна посада ткача.

Судом у справі №0340/1332/18 встановлено, що позивач ОСОБА_1 має право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «є» статті 13 Закону № 1788-XII.

Разом з тим, суд зазначає, що нормативні положення щодо обліку, тривалості чи режиму робочого часу, як-от перебування на роботі повний/неповний робочий день (наприклад, як це визначено пунктами «а», «б» статті 13 Закону № 1788-XII ), застосування яких приписано до інших категорій осіб, перелік яких наведений у статті 13 цього Закону, до осіб, які заявлять про право на пенсії за пунктом «є» статті 13 Закону N 1788-XII, не мають застосовуватися.

Таку правову позицію викладено в постанові Верховного суду України від 29 червня 2017 року у справі № 161/19344/13-а.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок): основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З трудової книжки позивача БТ-І №6668438 вбачається, що у спірний період - з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2000 року - ОСОБА_1 працювала ткачем у ткацькому цеху ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс». Такі записи внесені відповідно до норм чинного законодавства, засвідчені підписом уповноваженої особи та печаткою роботодавця (а.с.58-63).

На думку суду, відповідач дійшов хибного висновку, що за період роботи з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2000 року до пільгового стажу зараховуються лише фактично відпрацьовані дні, оскільки законодавець не повязує обчислення пільгового стажу згідно з пунктом «є» статті 13 Закону № 1788-XII із зайняттям на цих роботах повний робочий день.

Суд також звертає увагу, що відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV, який набув чинності з 01 січня 2004 року, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Як визначено статтею 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Такими чином, за період з 01 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються періоди діяльності залежно від факту та суми сплачених внесків.

Проте, як визначено частиною четвертою статті 24 Закону №1058-ІV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За період до 01 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалось відповідно до статей 56-63 Закону № 1788-XII.

Згідно зі статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Отже, незалежно від того, коли призначатиметься пенсія, робота до 01 січня 2004 року, як постійна, так і тимчасова, як з повним, так і з неповним робочим днем, незалежно від суми сплачених внесків зараховується до страхового стажу в повному обсязі.

Слід також зауважити, що відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на порядок підтвердження стажу роботи зі шкідливими та важкими умовами праці, що визначений Порядком №383. Пунктом 7 Порядку №383 встановлено, що у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 при шестиденному робочому тижні і на 21,2 при пятиденному робочому тижні.

Проте даний Порядок №383 не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки, як визначено пунктом 1 цього Порядку, він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак не поширює свою дію на обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту «є» статті 13 №1788-XII.

Суд також звертає увагу, що відповідно до статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Таким чином, період роботи ОСОБА_1 на посаді ткача з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2000 року у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» є періодом, який включається до спеціального пільгового стажу та повинен зараховуватися календарно.

Відтак, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є підставними та їх слід задовольнити.

Відповідно до вимог статей 139, 244, 246 КАС України, суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статей 139, 244, 246 КАС України слід присудити на користь позивача здійснені нею і документально підтверджені судові витрати (судовий збір) у сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.2).

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 244-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (43010, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Бічна, 7/1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (43005, Волинська область, місто Луцьк, проспект Президента Грушевського, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 40370530) про зобовязання вчинити дії задовольнити повністю.

Зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стаж роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» на посаді ткача за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2000 року календарно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області судові витрати у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк