Справа № 199/5026/18
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/5026/18
РІШЕННЯ

Іменем України

21.09.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в місті Бориспіль Єгорова Євгенія Олеговича, третя особа: Головне управління національної поліції в місті Бориспіль про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ВР № 52636 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 20 червня 2018 року близько 15 години 00 хвилин, за адресою:Київська області, Баришевський р-н м. Березань, Автодорога Київ-Харків 76 км, інспектор поліції, номер спеціального жетону 0018870, 1 батальйону 4 рота Управління патрульної поліції у місті Бориспіль Єгоров Євгеній Олегович виніс постанову серії ВР № 52636 від 20.06.2018 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді накладення штрафу в розмірі 340,00 грн. у постанові зазначено, що позивач керував транспортним засобом Daimler державний номерний знак НОМЕР_1 з тріщиною на вітровому склі, чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

Позивач просить суд скасувати постанову серії ВР № 52363 від 20.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді накладення штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП. Справу закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання позивач не з'явився. Про дату, час та місце повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його присутності, позовні вимоги підтримав та проси їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату місце та час повідомлені належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомив.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про дату місце та час повідомлені належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомив.

Суд дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачем, інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в місті Бориспіль Єгоровим Євгенієм Олеговичем, відносно позивача було складено постанову ВР № 52363 від 20.06.2018 року, відповідно до змісту якої 20.06.2018 року о 15:00:00 на дорозі М-03 (Київ - Харків - Довжанський (на м. Ростов - на Дону) 76 км ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_2 з тріщиною на вітровому склі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КупАП, що підтверджується зазначеною вище постановою, наявною в матеріалах справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 5 ст. 77 КАС України передбачено, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пункт 31.1 ПДР України встановлює вимоги відповідності технічного стану транспортних засобів вимогам стандартів, що стосуються безпеки руху та охорони навколишнього середовища тощо. Пунктом 31.1.4 ПДР України встановлена заборона експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності певних технічних несправностей і невідповідності певним вимогам, проте вказана норма не містить заборону на експлуатацію транспортного засобу з тріщиною на вітровому склі.

Таким чином, відповідачем не надано доказів порушень позивачем ПДР, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП. Оскільки відповідачем, не надано доказів правомірності свого рішення, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови є обґрунтованими.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд враховує й роз'яснення Пленуму Вищого Адміністративного Суду України, викладені у п.10.2 його Постанови №7 від 20 травня 2013 року, «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно до якого, в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

Судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають, оскільки сторонами не понесені.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в місті Бориспіль Єгорова Євгенія Олеговича, третя особа: Головне управління національної поліції в місті Бориспіль про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 20 червня 2018 року серії ВР №52636 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП, винесену інспектором 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Борисполі Єгоровим Євгенієм Олеговичем, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги.

Суддя