Справа № 804/4298/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року Справа № 804/4298/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування розрахунку, -
11.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, у якому просить: визнати протиправним та скасувати складений 14.04.2018 року посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області «Розрахунок №164 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0002882 від 14.04.2018 року», яким позивачу нараховано до сплати 2216,28 євро.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору оренди транспортного засобу від 21.03.2018 року, укладеного між ТОВ «Стиль-буд Транс» (за договором - орендар) та позивачем (за договором - орендодавець) автомобіль НОМЕР_1 переданий у тимчасове платне володіння та користування орендарю - ТОВ «Стиль-буд Транс». Відповідно позивач не є автомобільним перевізником, оскільки передав належний йому автомобіль. Таким чином, позивач не повинен і не може нести відповідальність за результатами діяльності іншої особи, зокрема, у даному випадку - за автомобільного перевізника.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем 23.07.2018 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
08.08.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля DАF модель ХF105.460 державний номер АЕ 4070 ІМ.
У відповідності до договору оренди ННВ 075759 від 21.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального коругу та зареєстрованого в реєстрі за № 394 укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стиль-Буд Транс» транспортний засіб спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е марки DАF модель ХF105.460, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2, був переданий в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль-Буд Транс».
21.03.2018 року був складений акт приймання-передачі до договору транспортного засобу від 21.03.2018 року, який підтверджує передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль-Буд Транс» транспортного засобу спеціалізованого вантажного сідлового тягача-Е марки DАF модель ХF105.460, 2008 року випуску, державний номер АЕ 4070 ІМ.
14.04.2018 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровогорадській області, було проведено зважування автомобіля марки DАF модель ХF105.460, державний номер АЕ 4070 ІМ.
За результатами зважування було складено довідку про результат здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.04.2018 року № 0002882, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів від 14.04.2018 року № 164.
Зазначеним розрахунком визначено до сплати ОСОБА_1 2216,28 євро.
Позивач, не погоджуючись з цим розрахунком, оскаржив його в судовому порядку.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Також частиною 4 статті 48 Закону № 2344-III встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30).
Згідно пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Згідно пункту 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879 (далі Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліці.
Пунктом 21 Порядку № 879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.
Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.
Згідно із пунктом 31-1 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.
У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
З аналізу зазначених норм вбачається, що у разі перевищення нормативів вагових або габаритних параметрів перевізник зобовязаний сплачувати плату за проїзд у розмірі визначеному у розрахунку плати за проїзд складеному посадовою особою, що здійснює габаритно-ваговий контроль.
За визначеннями наведеними в статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Згідно статті 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Із наданих позивачем документів вбачається, що транспортний засіб марки DАF модель ХF105.460, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2, який належить позивачу, відповідно до договору оренди оренди ННВ 075759 від 21.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального коругу та зареєстрованого в реєстрі за № 394, був переданий у платне користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль-Буд Транс».
Передача транспортного засобу підтверджується також актом приймання-передачі від 21.03.2018 року.
Факт того, що позивач не здійснював перевезення на вказаному транспортному засобі, на час здійснення габаритно-вагового контролю, підтверджується товарно-транспортною накладною № ВС000005462 від 13.04.2018 року, у якій зазначено, що перевізником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована монтажна компанія «Інженерно-технологічні системи».
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", що, в свою чергу, призвело до безпідставного складення розрахунку від 14.04.2018 року № 164, яким визначено позивачу плату за проїзд в сумі 2216,28 євро.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування розрахунку.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування розрахунку - задовольнити повністю.
Визнати протиипавним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 14.04.2018 року №164 складений Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 нараховано до сплати 2216,28 євро.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3) судові витрати у розмірі 704,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3