Справа № 569/14528/18
Суддя: Ковальов І. М.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до управління патрульної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення звернувся ОСОБА_1, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №182790 складену 25 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач не з'явився, просив провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, однак подав до суду письмовий відзив на позов у якому просив у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови серії ВР №182790 від 25 липня 2018 року винесеної інспектором взводу №2 роти №3 УПП в Чернігівській області ДПП Удовенчик В.М., ОСОБА_1, керував транспортним засобом марки RENAULT MAGNUM 440 STAS 9-SALK о 16 год. 25 хв. на 124 км а/д Київ - Чернігів - Яриловичі, при цьому навантаження на строєну вісь становить 23 250 кг при допустимій нормі 22 000 кг, чим порушив вимоги п.п.2.2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП. Керуючись положеннями статей 33 та 284 КУпАП, постановив: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено ті обставини, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Стаття 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо отримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.п.22.5. ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т), або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Питання здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів регулюється: Законами України «Про автомобільний транспорт» та «Про дорожній рух»; Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 10 жовтня 2001 року (зі змінами); Постановою Кабінету Міністрів від 27 червня 2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування»; Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

На сьогоднішній день нормативними документами передбачено здійснення перевезень вантажів із загальною масою (разом з масою транспортного засобу) не більше 40 т. Зазначена норма не відрізняється від норм, передбачених Європейським законодавством. Для контейнеровозів - 44 т, для транспортних засобів, за встановленими маршрутами до 46 т.

Крім того, вагові параметри контролюються і по навантаженню на вісі - для навантаження на одиночну вісь - 11 т, на здвоєну - 16 т, на строєну - 22 т.

Отже, з метою збереження а автомобільних доріг загального користування, центральним органом виконавчої влади (Укртрансбезпекою), на яку покладено завдання, зокрема, щодо здійснення габаритно-вагового контролю за транспортними засобами габаритно-вагові параметри, яких перевищують нормативні, розпочато заходи щодо запобігання та недопущення руйнування автомобільних доріг загального користування.

На даний час територіальними органами Укртрансбезпеки спільно із службами автомобільних доріг в областях та відповідними підрозділами Національної поліції України в областях розпочато здійснення заходів з габаритно-вагового контролю за допомогою стаціонарних або пересувних габаритно-вагових комплексів (надалі - ГВК).

Відповідно до п.п.22.1. ПДР маса вантажу, що перевозиться і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18 січня 2001 року №30 визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР.

Пунктом 3 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюється КМУ.

За визначеннями у пункті 2 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотриманий визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Таким чином, після здійснення органом Укртрансбезпеки на пункті ГВК габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля за керуванням позивача було виявлено, що навантаження на строєну вісь автомобіля становить 23 250 кг, замість 22 000 кг, що є порушенням п.п.22.5. ПДР.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевезенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Таким чином, аналізуючи вищевказані нормативно-правові акти, можна прийти до висновку, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

Тобто, суд вважає, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, а саме допустив порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Суб'єктом адміністративного правопорушення за ст.132-1 КУпАП може бути водій, посадові особи, відповідальні за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважені з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів та громадяни - суб'єкти господарської діяльності.

Відповідно до п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст.132-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з письмового відзиву, Удовенчик В.М. є уповноваженим працівником підрозділу патрульної служби Національної поліції, проходить службу на посаді інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області, має спеціальне звання лейтенант поліції, а отже у відповідності до ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема і ст.132-1 КУпАП.

Тому інспектором і було винесено оскаржувану позивачем постанову.

Крім того слід зазначити, що до повноважень інспектора патрульної поліції не входить безпосереднє проведення габаритно-вагового контролю чи перевірка методики його проведення.

Разом з тим, інспектор патрульної поліції вправі притягнути до відповідальності правопорушника на підставі даних щодо порушення такого контролю, зокрема, на підставі довідки за результатами проведення ГВК.

Так, згідно п.18 Порядку №879 за результатами точного габаритно-вагового контролю водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення.

Таким чином, на підставі довідки, у якій зазначено: час - 25 липня 2018 року 16.05 год., місце - 124 км автомобільної дороги М-01; державний номерний знак автомобіля НОМЕР_1 та навантаження на вісь, інспектор патрульної поліції має повноваження притягнути водія до адміністративної відповідальності.

Тому, виявивши адміністративне правопорушення, інспектор вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, розглянув справу в порядку, передбаченому ст.258 КУпАП, яка визначає, що постанови у справах про адміністративні правопорушення, віднесені до компетенції органів Національної поліції, виносяться на місця вчинення адміністративного правопорушення. Оскільки постанова не може бути винесена без розгляду справи, тому і розгляд справи здійснюється на місці вчинення правопорушення.

В Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області ДПП такі справи не розглядаються і розгляд справ не переноситься, оскільки чинне законодавство вимагає розгляду справи та винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Правомірно розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, інспектор у присутності позивача виніс постанову, та роз'яснив водію йому процесуальні права.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що представник відповідача довів правомірність свого рішення, а позивач не спростував дій відповідача, тому з цих підстав у задоволенні позову позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,19,77,241-246,255,295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1, і.н.НОМЕР_2, проживає АДРЕСА_1.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Чернігівській області, м.Чернігів, вул.Громадська, 66.

Суддя :