Справа № 500/3011/18
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/3011/18
Провадження № 2-а/500/85/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Петрової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції управління патрульної поліції в Харківській області департаменту патрульної поліції України Чепурного Андрія Петровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - відділ з організації несення служби в місті Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду та згідно уточненої позовної заяви від 01.08.2018 р. просив скасування постанову серії ЕАА № 386173 від 02 травня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 121-2 КУпАП в розмірі 255 грн.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що особою, якою винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення не досліджено всі обставини справи, висновок про притягнення його до відповідальності є однобічним та необ'єктивним. У постанові про адміністративне правопорушення не вказані обставини вчинення адміністративного правопорушення, вона не підтверджена доказами.

Відповідач - інспектор поліції УПП в Харківській області ДПП України Чепурний А.П. подав суду заперечення проти позову, якими просив відмовити у позові, оскільки постанова винесена з дотриманням ст. 283 КУпАП та обставини вчинення правопорушення доведені відеозаписом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду клопотанням про розгляд справи за його відсутності, яким позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Враховуючи, що відповідач інспектор поліції УПП в Харківській області ДПП України Чепурний А.П. заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, а представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області департаменту патрульної поліції України був належним чином повідомлений про судове засідання, суд на підставі ч. 3 ст. 194 та п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України дійшов висновку про розгляд справи за відсутності зазначених учасників справи.

Дослідивши надані докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 386173 від 02 травня 2018 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, номерний знак НОМЕР_1 02.05.2018 о 08:07 год. в м. Ізмаїлі по вул. Суворова, 51, що працює в режимі маршрутного таксі, порушив правила зупинки під час висадки пасажирів, чим порушив п. 15.1 ПДР України - порушення водіями транспортних засобів правил зупинки поза спеціально відведеного місця чи на узбіччі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121-2 КУпАП.

Зазначена постанова винесена інспектором поліції УПП в Харківській області ДПП України Чепурним А.П.

Відповідно до завдання адміністративного судочинства, визначеного у ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із завдань поліції, визначеним у п. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», є надання поліцейських послуг у сфері забезпечення публічної безпеки і порядку.

Згідно з положеннями п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачене повноваження органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, передбачені в тому числі ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Положення ч. 2 ст. 222 КУпАП уповноважують працівників органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції…», у такому випадку уповноваженими посадовими особами «… на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.».

Наведені положення законодавства, якими врегульований порядок розгляду поліцейськими Національної поліції справ про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, дають змогу суду дійти висновку про те, що оскаржувана постанова була винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. Тобто судом встановлена відповідність оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень критеріям, передбаченим п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 КАС України.

Разом з тим оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, винесена відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Так, статтею 121-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил перевезення пасажирів при наданні послуг з перевезення пасажирів.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 121 -2 КУпАП настає за порушення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, правил зупинки під час здійснення посадки (висадки) пасажирів.

Відповідно до паспорту № 010218-59 та № 010218-60 автобусних маршрутів регулярних перевезень № 10 та № 10-а, транспортний засіб яким керував позивач працює у режимі «маршрутного таксі».

Частина 2 статті 283 КУпАП містить вимогу, згідно з якій постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Дані оскаржуваної постанови свідчать про те, що підставою для її винесення було стверджуване порушення водієм транспортного засобу, що працює в режимі маршрутного таксі, правил зупинки під час висадки пасажирів, передбачених п. 15.1 Правил дорожнього руху, без зазначення в чому саме полягало діяння.

Відповідно до вимог п. 15.1 Правил дорожнього руху передбачена альтернатива здійснення зупинки і стоянки транспортних засобів: чи у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно з положеннями п. 24 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. № 176, посадка та висадка пасажирів з автобуса проводиться на їх вимогу у місцях зупинки громадського транспорту, а також в інших місцях з обов'язковим дотриманням Правил дорожнього руху.

У зв'язку з тим, що оскаржувана постанова не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, неможливо встановити, яке саме порушення ставиться в провину притягуваному - зупинка поза спеціально відведеного місця, або ж зупинка не на узбіччі. Не дає змогу це зробити і наданий суду відеозапис, оскільки він здійснений на великий відстані від транспортного засобу із перешкодами у виді дерев, без фіксації точного місця розташування транспортного засобу відносно меж дороги, узбіч та перехресть.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Викладені встановлені судом обставини дають змогу суду дійти висновку про те, що відповідачем, який є суб'єктом владних повноважень не доведена правомірність його рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121-2 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що рішення суб'єкта владних повноважень (оскаржувана постанова) хоча і було прийняте на підставі та у межах повноважень, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, однак постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 -2 КУпАП винесена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП та необґрунтовано, оскільки не були враховані усі обставини, що мають значення для прийняття рішення.

Застосовуючи спосіб захисту порушеного права, суд керується вимогам п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України, які кореспондують з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, якими передбачене право суду захистити порушені права шляхом скасування рішення суб'єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з тим, що позивачем зазначене лише про скасування постанови, суд, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав позивача та застосувати спосіб захисту, передбачений п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України шляхом скасування рішення суб'єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Суд переконаний, що скасування рішення суб'єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення забезпечить ефективний захист прав позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 242 -246, 286 КАС України, ст. ст. 247, 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_2) до інспектора поліції управління патрульної поліції в Харківській області департаменту патрульної поліції України Чепурного Андрія Петровича (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-а), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - відділ з організації несення служби в місті Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області департаменту патрульної поліції України (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, 72) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 386173 від 02 травня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121 - 2 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121 - 2 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 03 жовтня 2018 року.

Суддя: О.О.Бурнусус