Справа № 539/1723/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 539/1723/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Калитки О. М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Моісеєвої К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.08.2018 (суддя Гудков С.В., вул. Монастирська, 17, м. Лубни, Лубенський, Полтавська, 37500) по справі № 539/1723/18

за позовом ОСОБА_1

до Державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Самохвал Ю.С.

про оскарження рішення і дій державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Самохвал Ю.С. про оскарження рішення і дій державного виконавця.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 25 лютого 2011 року на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду у справі № 2-а-610/11 р. за її позовом до УПФУ у м.Лубни Полтавської області про перерахунок пенсії відповідно до ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було видано виконавчий лист. Виконавчий лист було пред'явлено на виконання до ВДВС Лубенського МВ ГТУЮ в Полтавській області. 15 червня 2012 року вона отримала копію постанови про закінчення виконавчого провадження за першим поданням виконавчого листа до стягнення, з підстав відсутності коштів, відповідного фінансового ресурсу. 18 березня 2018 року отримала оригінал виконавчого листа від 25.02.2011 року. За повторним поданням заяви і виконавчого листа до Лубенського МВ ДВС отримала відмову у прийнятті документів в зв'язку з пропуском строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. Позивачка вважає, що тимчасова відсутність коштів у органах ПФ не є підставою для закриття провадження. Крім того вважає безпідставною відмову державного виконавця в повторному прийнятті виконавчого листа до виконання з підстав пропуску строку.

10.08.2018 рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Самохвал Ю.С. про оскарження рішення та дій державного виконавця.

Позивачем подана апеляційна скарга, в якій він зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

В обґрунтування вимог вказує, що суд першої інстанції безпідставно не надав належної оцінки тому, що позивачкою отримано оригінал виконавчого листа від 25.02.2011 року тільки 18.03.2018 року. До канцелярії суду надійшло клопотання позивачки про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, просить суд справу розглянути без участі представника управління.

Згідно з частиною 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв'язку із неявкою сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що державним виконавцем Лубенського МВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Самохвал Ю.С. винесено повідомлення від 05 травня 2018 року про повернення виконавчого листа № 2-а-610/11 виданого 25.02.2011 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання, на підставі п.2 ч.4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження". (а.с.10).

Не погодившись з такими діями державного виконавця Лубенського МВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Самохвал Ю.С та з метою відновлення порушених прав, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова державного виконавця в повторному прийнятті виконавчого листа до виконання з підстав пропуску строку є правомірною.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України (ст.124 Конституції України).

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.14 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що від 02.06.2016р. №1404-VIII, який набрав чинності з 05.10.2016р., слідує, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

До набрання чинності цим законом, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання становив один рік.

Пунктом 5 розділом ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1404-VIII встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом виконавчого листа є заява стягувача, а підставою поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску.

Згідно п.5 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Пунктом 5 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що виконавчі документи за якими стягувачами є держава або державний орган можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання ними законної сили та у випадку пропущення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання він підлягає поверненню стягувачеві. При цьому дата набрання рішенням законної сили має бути зазначена у виконавчому документі.

Згідно ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Досліджуючи обставини щодо причин пропуску заявником строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, колегія суддів встановила наступне.

Вирішуючи питання щодо визнання поважними причин пропуску строку, суд повинен перевірити, чи пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, чи поважні причини такого пропуску, що було підставою несвоєчасного звернення за виконанням судового рішення.

Поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення певної процесуальної дії в межах строків, установлених законодавством.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, які не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Зазначене є суттєвою перешкодою в реалізації права на звернення осіб, на користь яких ухвалено рішення, до відповідних органів для виконання такого рішення, а також поважною причиною пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як встановлено матеріалами справи, 25 лютого 2011 року на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду у справі № 2-а-610/11 р. за її позовом до УПФУ у м.Лубни Полтавської області про перерахунок пенсії відповідно до ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було видано виконавчий лист. Виконавчий лист було пред'явлено на виконання до ВДВС Лубенського МВ ГТУЮ в Полтавській області.

15.06.2012 року ОСОБА_1 отримала копію постанови про закінчення виконавчого провадження за першим поданням виконавчого листа до стягнення з підстав відсутності коштів, відповідного фінансового ресурсу.

18.03.2018 року позивачка отримала оригінал виконавчого листа від 25.02.2011 року (а.с.18).

Таким чином, оригінал виконавчого листа був отриманий позивачкою лише 18.03.2018 року, а повторно поданий на виконання 04.05.2018 року, при цьому позивачкою надані докази на підтвердження вказаного.

Отже, зважаючи на природу та підстави даного спору та оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, колегія суддів вважає за можливе поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Отже, Суд вважає, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Суд також повторює, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Тому дії державного у прийнятті повідомлення від 06.05.2018 року про повернення документу стягувану є неправомірними, а таке повідомлення підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивачки щодо зобов'язання Державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Самохвал Юлію Сергіївну відкрити виконавче провадження на виконання постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2011 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області по справі №2-а-610/11р, колегія суддів зазначає наступне.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Тобто, законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Зобов'язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між органами державної влади та суб'єктами господарювання. Також, що є дуже важливим, суд унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.

Покладення такого обов'язку на відповідача, як зобов'язання відкрити виконавче провадження, в даному випадку не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта, та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Поряд з тим, є передчасною позовна вимога ОСОБА_1 щодо зобов'язання Державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Самохвал Юлії Сергіївни у місячний термін вчинити дії, щодо відшкодування позивачці заборгованості, а саме: вказати № платіжного доручення та дату перерахувань суми боргу на банківський рахунок стягувана або поштовим переказом, по погодженні з позивачкою. Дана вимога повинна мати місце лише під час виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За приписами п.2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Зважаючи на пропуск строку з поважних та незалежних від позивачки причин, судова колегія приходить до висновку про незаконність дій Державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Самохвал Юлії Сергіївни.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушених прав особи є поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.08.2018 по справі № 539/1723/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії Державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Самохвал Юлії Сергіївни у прийнятті повідомлення від 06.05.2018 року про повернення документу стягувану без прийняття до виконання, відповідно до виконавчого листа виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області 25 лютого 2011 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області по справі №2-а-610/11р, - неправомірними.

Скасувати Повідомлення Державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Самохвал Юлії Сергіївни від 06.05.2018 року про повернення документу стягувану без прийняття до виконання.

Зобов'язати Державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу Державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Самохвал Юлію Сергіївну відкрити виконавче провадження на виконання постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2011 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області по справі №2-а-610/11р.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка В.А. Калиновський