Справа № 2040/6108/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Харків
05 жовтня 2018 р. справа № 2040/6108/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження відповідно до ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про 1) визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДР НОМЕР_1 ), яка полягає у не поданні у 15- денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який визнаний інвалідом 2-ої групи внаслідок поранення, контузія і захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю від 23.07.2018 року у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530; 2) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДР НОМЕР_1 ) подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який визнаний інвалідом 2-ої групи внаслідок поранення, контузія і захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю 23.07.2018 року у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, -

встановив:

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що у громадянина настала інвалідність, пов`язана з проходженням дійсної військової служби за призовом. До ОВК були подані всі документи, для складання та направлення висновку до розпорядника бюджетних коштів щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги. Проте висновок протиправно не було складено з хибним посиланням на звільнення зі служби не з Міністерства оборони України, з Міністерства надзвичайних ситуацій, котре і повинно проводити спірну виплату.
Відповідач, Харківський обласний військовий комісаріат, з поданим позовом не погодився.
Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що звільнення позивача з Міністерства надзвичайних ситуацій унеможливило складання і направлення висновку щодо призначення йому одноразової грошової допомоги.
Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
За матеріалами справи судом встановлено, що позивач як учасник бойових дій у складі Збройних Сил СРСР на території Демократичної Республіки Афганістан (де було одержано поранення, що спричинило настання 16.10.2012р. третьої групи інвалідності (з 30.10.2012р. групу встановлено безстроково), а 21.07.2014 р. - безстроково другої групи інвалідності) звернувся до Харківського обласного військового комісаріату з приводу одержання виплати у порядку ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з настанням події інвалідності 2 групи.
Рішенням владного суб`єкта, оформленим листом від 26.07.2018 р. №2222ВСЗ, була створена перешкода у призначенні виплати, адже обласний військовий комісар повідомив про відсутність підстав для складання висновку з подальшим спрямуванням до Міністерства оборони України для прийняття остаточного рішення по суті призначення виплати або відмови у призначенні виплати.
Як з`ясовано судом, підставою для відмови владний суб`єкт обрав судження про те, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється лише тим органом державної влади, що здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Оскільки звільнення зі служби відбулось з Міністерства надзвичайних ситуацій України, то позивачу запропоновано звернутися до МНС України для вирішення даного питання.
Перевіряючи відповідність закону вчиненого владним суб`єктом у даному випадку діяння управлінського характеру, суд відзначає, що правовідносини з приводу виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності унормовані, насамперед, приписами ст. 16-16-4 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (які повністю кореспондують положенням ст.3 Конституції України, де указано, зокрема, що здоров`я людини визнається в Україні найвищою соціальною цінністю) та деталізовані приписами Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (затверджений постановою КМУ від 25.12.2013р. №975; далі за текстом - Порядок №975)
Так, за визначенням ч.1 ст.16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Коло осіб, котрі мають право на призначення цієї виплати, окреслено законодавцем, зокрема, у ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а випадки, які унеможливлюють призначення виплати викладені у ст.16-4 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Згідно з п.6 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується, у тому числі, Міністерством оборони України.
Механізм призначення означеної виплати визначений Порядком №975, пунктом 13 якого передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 13 Порядку №975 визначено обсяг владних повноважень відповідача, ОВК, котрий обмежується виключно управлінськими діями з прийняття від зацікавленої особи заяви та приєднаних до заяви документів, направлення цих документів до Міністерства оборони разом з власним письмовим висновком.
Правових підстав для вжиття жодних інших діянь управлінського характеру відповідач як владний суб`єкт у спірних правовідносинах не має.
Рішення по суті питання при призначення спірної виплати згідно з п.6 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, п.12 Порядку №975 має прийняти виключно Міністерство оборони України.
Відтак, повноваженнями на застосування п.17 Порядку №975 наділено виключно Міністерство оборони України.
При цьому, суд зважає, що оскільки позивач одержав бойове поранення військового часу під час проходження служби в лавах Збройних Сил Союзу Радянських Соціалістичних Республік, котрі були підпорядковані Міністерству оборони СРСР (фактичним та юридичним правонаступником якого на території України є Міністерство оборони України), то позивач має матеріальний інтерес у розгляді і вирішенні порушеного ним питання саме вказаним суб`єктом права.
Суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов"язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Суд вважає, що однією з основних ознак проходження громадянином військової служби є присвоєння особі військового звання з переліку згаданих у ст.5 Закону України "Про військовий обов"язок та військову службу".
Між тим, особи, котрі знаходяться у трудових чи службових відносинах з підрозділами Міністерства з надзвичайних ситуацій (чи фактичного і юридичного правопопередника цього органу - Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій і в справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, а також фактичного і юридичного правонаступника цього органу - Державної служби України з надзвичайних ситуацій) у порядку ст.101 Цивільного кодексу України проходять службу цивільного захисту, а згідно з ст.104 означеного кодексу мають не військові, а спеціальні звання.
Згадана суперечність давала позивачу обгрунтовані підстави порушувати питання про призначення спірної виплати саме перед Міністерством оборони України.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що відповідач попри вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України не подав належних і допустимих доказів, які б свідчили про невиконання позивачем вимог п. 11 Порядку №975 при поданні заяви від 25.05.2018р. до Харківського обласного військового комісаріату, але матеріалів звернення зацікавленої особи разом із складеним на власний розсуд висновком ОВК до Міністерства оборони України не передав.
Таким чином, у ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт бездіяльності відповідача.
Не заперечуючи наявності у владного суб`єкта певного обсягу дискреційних повноважень у спірних правовідносинах та не обмежуючи обсягу власного розсуду владного суб`єкта, суд вважає за необхідне обтяжити обласний військовий комісаріат обов`язком скласти письмовий висновок з урахуванням власної, але достовірної, об`єктивної, незалежної та вірної юридичної оцінки обставин фактичної дійсності і передати матеріали висновку до Міністерства оборони України для прийняття рішення по суті порушеного зацікавленою особою питання.
Оскільки прийняття рішення по суті призначення виплати віднесено законодавцем до виключної компетенції Міністерства оборони України, то форма та зміст складеного обласним військовим комісаріатом висновку не має юридичного значення, позаяк Міністерство не обмежено правовою кваліфікацією обставин та подій, котра була надана обласним військовим комісаріатом.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, внаслідок чого допущена бездіяльність не узгоджується із законом.
Натомість факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом.
Розв`язуючи спір, суд зважає, що постановою від 26.06.2018 р. по справі №750/5074/17 (адміністративне провадження №К/9901/44751/18; справа Чернігівського окружного адміністративного суду №750/5074/17) Верховний Суд відійшов від раніше викладеної з даного питання правової позиції (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.03.2018р. у справі №276/322/17 (№К/9901/2174/17) і відмовив у позові громадянина до Міністерства оборони України з тієї підстави, що моментом виникнення у особи права на одноразову грошову допомогу є дата встановлення інвалідності, котра має настати не пізніше трьох місяців від припинення військової служби.
Оскільки предметом судової перевірки у справі №750/5074/17 була управлінська діяльність саме Міністерства оборони України при вирішенні питання про призначення виплати у порядку ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їхніх сімей, а предметом судової перевірки у даній справі є управлінська діяльність Харківського обласного військового комісаріату, то висновки Верховного суду не можуть бути у повній мірі поширені на спірні правовідносини.
У спірних правовідносинах, створивши перешкоду у надходженні матеріалів звернення громадянина до Міністерства оборони України, владний суб`єкт тим самим допустив ущемлення публічного інтересу заявника на розгляд і вирішення порушеного питання компетентним суб`єктом права та за встановленою законодавством процедурою.
У решті вимог позов належить залишити без задоволення через безпідставність наведених доводів з викладених вище міркувань.
Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.
Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації вcix документів розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України висновку з питання призначення ОСОБА_1 (місцезнаходження АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги у порядку ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) подати розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України висновок з питання призначення ОСОБА_1 (місцезнаходження АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги у порядку ст.16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
У решті вимог позов - залишити без задоволення.
Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.
Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.