Справа № 343/1194/18
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2018 р. справа № 343/1194/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового засідання Чижевської І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Федишин О.В., Бондара О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №41533-17 від 10.07.2015,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовною заявою до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №41533-17 від 10.07.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, на підставі помилкових висновків про обов'язок позивача сплачувати транспортний податок за 2015 рік, протиправно винесено податкове повідомлення-рішення №41533-17 від 10.07.2015, а тому оскаржуване рішення підлягає до скасування.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що контролюючим органом безпідставно нараховано податкове зобов'язання зі сплати транспортного податку в розмірі 12 500 грн. за 2015 рік, оскільки транспортний податок був встановлений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014, який набрав чинності 01.01.2015 року, а тому у 2015 році місцеві ради отримали повноваження щодо його встановлення. Зазначив, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовувати такий податок. А тому транспортний податок не може бути визнаний обов'язковими до сплати у 2015 році, оскільки з урахуванням вимог частини 3 статті 27 Бюджетного кодексу України плановим періодом для справляння транспортного податку є 2016 рік.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (13.07.2018), в якому зазначив, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014, з 1 січня 2015 року в складі податку на майно введено в дію транспортний податок. Транспортний засіб марки "KIA MOHAVE", об'єм двигуна 3778 куб. см., 2009 року випуску, дата першої реєстрації 10.06.2010, який перебуває у власності ОСОБА_4, у відповідності до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є об'єктом оподаткування. На підставі наведеного, Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області правомірно у відповідності до пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України, податковим повідомленням-рішенням за № 41533-17 від 10.07.2017 визначено позивачу суму транспортного податку в розмірі 12 500 гривень. Щодо доводів позивача про відсутність у нього обов'язку сплачувати транспортний податок у зв'язку з тим, що місцевою радою не дотримано строків введення в дію нормативно-правового акту, то пунктом 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податного кодексу України передбачено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Суд, у відповідності до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши усні пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.

ОСОБА_4 є власником транспортного засосу марки "KIA MOHAVE", об'єм двигуна 3778 куб. см., 2009 року випуску, дата першої реєстрації 10.06.2010.

Головним управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №2545/10/09-05-171/1118 від 30.06.2018, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб розмірі 25 000 грн. (а.с. 11 ).

Не погодившись із вищевказаним рішенням, ОСОБА_4 подав заперечення на податкове повідомлення-рішення №2545/10/09-05-171/1118 від 30.06.2018 (а.с. 12).

За наслідками розгляду вищевказаного заперечення, контролюючим органом здійснено відповідний перерахунок та прийнято податкове повідомлення-рішення № 41533-17 від 10.07.2017, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 12 500 грн. (а.с. 13).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014, який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема статтю 267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно якої введено транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування транспортного податку є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (підпункт 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України).

Підпунктом 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України).

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Тобто, із набранням чинності 01.01.2015 вказаними положеннями Податкового кодексу України, власники транспортних засобів з об'ємом двигуна більше 3000 куб. см, які використовувалися до 5 років є платниками транспортного податку.

При цьому, пунктом 3 розділу І Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" внесено зміни до статті 10 Податкового кодексу України, пунктом 10.2 якої закріплено, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Одночасно, пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно в частині транспортного податку.

Вищевказане відповідає вимогам пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, згідно з якими сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів, і кореспондується з положеннями пункту 24 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 143 Конституції України.

Згідно системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що встановлення податку на майно, зокрема, в частині транспортного податку, є безумовним обов'язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Судом з'ясовано, що рішенням Долинської міської ради № 1876-57/2015 від 29.01.2015 встановлено ставку транспортного податку з розрахунку на календарний рік за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування (з об'ємом бензинового або дизельного двигуна більше 3 тисяч куб см і не старше 5 років), у розмірі 25000 гривень.

У відповідності до статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (підпункт 12.3.4 пункту 12.3).

Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається першого січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року (частина 1 статті 3 Бюджетного кодексу України).

Вказаною нормою Податкового кодексу України передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Зазначена норма виділяє період опублікування рішення ради, плановий період та наступний період, кожен з яких має самостійне правове значення та не може співпадати в часі.

Частиною 3 статті 27 Бюджетного кодексу України встановлено, що закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду.

Транспортний податок був встановлений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності 01.01.2015 року, а отже, тільки у 2015 році місцеві ради отримали повноваження щодо встановлення транспортного податку.

Відповідно до пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскільки рішення Долинської міської ради, яким встановлено транспортний податок, прийняте та опубліковане у 2015 році, а саме до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків, то з урахуванням приписів підпункту 12.3.4 пункту 12.3 Податкового кодексу України, частини 1 статті 3, частини 3 статті 27 Бюджетного кодексу України плановим періодом для справляння транспортного податку з фізичних осіб є 2016 рік.

Верховний Суд у рішенні від 25.09.2018 по в справі №823/5337/15 зазначив, що рішення місцевих рад стосовно транспортного податку, прийняті в 2015 році та опубліковані протягом січня-лютого 2015 року, не могли бути застосовані в 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік і саме з цього періоду транспортний податок міг вважатися встановленим місцевою радою.

Відтак, суд дійшов до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення податкового повідомлення-рішення від №41533-17 від 10.07.2015, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 12500,00 грн., а тому спірне податкове повідомлення-рішення підлягає до скасування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позов ОСОБА_4 до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №41533-17 від 10.07.2015 підлягає до задоволення.

У відповідності до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи дане положення, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_4 704,88 грн. сплачених судових витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області №41533-17 від 10.07.2015, яким ОСОБА_4 визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 12500 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, вул.Грушевського,16, м.Долина) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) 88 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.

Рішення складене в повному обсязі 08 жовтня 2018 р.