Справа № 826/1238/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2018 року № 826/1238/17

Колегія суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів Арсірія Р.О., Кузьменка В.А. при секретарі судового засідання Кириллові М.С.,

за участі представників:

позивача - Стеценко Володимир Петрович (довіреність від 27.06.2018 № 27-06/01),

відповідача - Божко Владислав Григорович (довіреність від 12.09.2018 № 9834/9/22-18),

третьої особи 1 - Левадний Роман Сергійович (довіреність від 12.02.2018 № 105),

третьої особи 2 - Слободян Ігор Феліксович (довіреність від 24.01.2018 № 14/40),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок

України "Укрпрофоздоровниця"

до Кабінету Міністрів України

треті особи Фонд державного майна України;

Адміністрація державної прикордонної служби України.

про скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України про скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 №1062-р "Про передачу нерухомого майна в смт. Немирів до сфери управління Адміністрації Державної прикордонної служби".

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні 16.11.2017 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено Фонд державного майна України та Адміністрацію державної прикордонної служби України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване розпорядження прийнято відповідачем поза межами компетенції, оскільки рішенням Господарського суду Львівської області від 21.02.2012 №5015/3898/11 право власності на майно вказане в розпорядженні від 28.12.2016 № 1062-р "Про передачу нерухомого майна в смт. Немирів до сфери управління Адміністрації Державної прикордонної служби" визнано за державою в особі Фонду державного майна України з огляду на що право власності щодо нього має реалізувати саме Фонд державного майна України. Також позивач посилався на те, що продовжує користуватись майно вказаним в оскаржуваному розпорядженні. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду відзив на адміністративний позов, який обґрунтовує тим, що оскаржуване розпорядження прийнято ним на підстав, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України "Про управління об'єктами державної власності" та за процедурою визначеною Положенням про порядок передачі об'єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 №1482. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог.

Третя особа 1 заперечила проти позовних вимог та надала суду письмовий відзив в якому підтримала позицію відповідача. Представники третьої особи 1 та третьої особи 2 у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог.

Під час судового розгляду справи, судом встановлено наступне.

У 2003 році Приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" створено дочірнє підприємство «Клінічний санаторій «Лермонтовський» ЗАТ «Укрпрофздоровниця», до статутного капіталу якого передано майно санаторію «Лермонтовський», з правом володіти та користуватися майном, що передано у господарське та оперативне володіння.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.12.2011 у справі № 9/17-4164-2011 за позовом Прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі, якою є Фонд державного майна України до Виконавчого комітету Одеської міської ради; Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій Лермонтовський» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсними рішення та свідоцтва про право власності, про визнання права власності позов задоволено в повному обсязі, зокрема, визнано недійсними рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради (65004, Одеська область, м. Одеса, Думська площа, 1, ) №151 від 04.07.2002 р. «Про оформлення свідоцтв на право власності Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на об'єкти нерухомого майна санаторію «Лермонтовський» розташовані за адресами: пров. Лермонтовський, 2, вул. Белінського, 7» та свідоцтво про право власності на нежитлові будівлі № 021961 від 17.07.2002 р. видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради (65004, Одеська область, м. Одеса, Думська площа, 1, ) на ім'я Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»: 01033, м. Київ, Печерський район, вул. Шота Руставелі, 39/41, ); визнано за державою в особі Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Кутузова, 18/9, ) право власності на нежитлові будівлі майнового комплексу санаторію «Лермонтовський»: літера «В» - лікувальний корпус; літера «Г» - гуртожиток та пральня; літера «Д» - корпус № 2; літера «Е, Е1, Е2» - корпус № 1; літера «Ж» - корпус № 5; літера «З,М» - грязелікарня; літера «Н» - котельна; літера «О» - майстерня; літера «Л» - сушка; літера «И» - клуб та поліклініка; літера «Й» - кінобудка; літера «ЬІ» - естрада; літера «X» - бібліотека та перукарня; літера «П» - водонапірна башта; літера «С» - їдальня; літера «Р, Ю» - адмін. корпус; літера «Я, Я1» - експериментально-монтажний цех; літера «Т» дитячий садок та аптека; літера «Ф, Э, Щ» - житлові; літера «Ш» - радонова лабораторія; літера «Ч» - приймальне відділення; літера «У» - корпус № 4; № 1, 2, 26, 36 - кіоски; № 10,31, «Ц» - трансформаторні будки; № 24 - газобалонна; № 11, 12, 13, 14, 15, 16 - аеросолярій; № 25, 23, 4, 5, 6, 7, 8, 27, 28 - сараї; № 32 - гараж; № 3, 17, 18, 21, 22 - навіси; № 19 - душова літня; № 20, 9 - убиральні; № 35 - танцювальний майданчик; № 37 - спортивний майданчик; № 38 - метео-майданчик; № ІІІ-VIII - оранжерея; № І - мостіння; № 39-47 - ворота; № 48-52 - забори; № 29 - резервні запаси води; № 11 - бетонний борт; № ІХ - фонтан; № Х-ХХІХ - грязеві басейни, загальною площею 12 663 кв. м., що знаходяться у м. Одесі по провулку Лермонтовському, 2».

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 13.05.2015 рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2011 у справі № 9/17-4164-2011 залишено без змін.

28.12.2016 Кабінетом Міністрів України видано розпорядження № 1062-р "Про передачу нерухомого майна в смт. Немирів до сфери управління Адміністрації Державної прикордонної служби", яким передано нерухоме майно в смт. Немирів Львівської області за переліком згідно з додатком до розпорядження із сфери управління Фонду державного майна до сфери управління Адміністрації Державної прикордонної служби.

Позивач не погоджуючись з розпорядженням від 28.12.2016 № 1062-р та вважаючи його таким, що підлягає скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду не були порушені з огляду на наступне.

Статтею 113 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Пунктами 1 та 5 статті 116 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України: забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України; забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 частини першої статті 20 Закону України "Про Кабінету Міністрів України" Кабінет Міністрів України у сфері економіки та фінансів здійснює відповідно до закону управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними об'єктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним суб'єктам господарювання; подає Верховній Раді України пропозиції стосовно визначення переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно з частиною першою статті 3 зазначеного Закону об'єктами управління державної власності, зокрема, є майно, яке передане державним комерційним підприємствам (далі - державні підприємства), установам та організаціям.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" встановлено, що Кабінет Міністрів України є суб'єктом управління, що визначає об'єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об'єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб'єктам управління, визначеним цим Законом.

Пунктом 1 частини другої статті 5 вказаного Закону встановлено, що здійснюючи управління об'єктами державної власності, Кабінет Міністрів України визначає органи виконавчої влади та державні колегіальні органи, які здійснюють функції з управління об'єктами державної власності.

Згідно з пунктом 1 Положенням про порядок передачі об'єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 це Положення визначає порядок безоплатної передачі об'єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна, інших державних органів, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управління державним майном, об'єднань підприємств, яким делеговано функції з управління майном підприємств і організацій, заснованих на державній власності (далі - органи, уповноважені управляти державним майном), Національної академії наук, галузевих академій наук, інших установ та організацій, яким державне майно передано у безоплатне користування (далі - самоврядні організації), до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій.

Згідно з підпунктами "а" та "б" пункту 2 вказаного Положення об'єктами передачі згідно з цим Положенням є цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів (далі - підприємства). Структурний підрозділ підприємства може бути об'єктом передачі після виділення його в установленому порядку в цілісний майновий комплекс на підставі розподільного балансу; нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі об'єкти незавершеного будівництва, крім об'єктів, зазначених в абзаці другому пункту 1 цього Положення, а також нежитлові приміщення після виділення їх в окрему облікову одиницю (інвентарний об'єкт) та за умови подальшого укладення з іншими балансоутримувачами будинку, в якому передаються приміщення, договору про спільне користування та утримання будинку і прибудинкової території), яке використовується для розміщення апарату державного органу; нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі об'єкти незавершеного будівництва, крім об'єктів, зазначених в абзаці другому пункту 1 цього Положення, а також нежитлові приміщення), крім майна, зазначеного в абзаці другому підпункту "а" цього пункту, після виділення його в окрему облікову одиницю (інвентарний об'єкт) за умови подальшого укладення з іншими балансоутримувачами будинку, в якому передаються приміщення, договору про спільне користування та утримання будинку і прибудинкової території.

Підпунктом "а" пункту 4 Положенням про порядок передачі об'єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 встановлено, що передача об'єктів права державної власності здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України - щодо об'єктів, визначених підпунктами "а" і "ґ" пункту 2 цього Положення;

Відповідно до пунктів 5 та 6 вказаного Положення пропозиції щодо передачі об'єктів права державної власності, яка здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, погоджуються ініціатором передачі з: відповідним органом, уповноваженим управляти державним майном, або самоврядною організацією; відповідним органом охорони культурної спадщини - у разі передачі об'єктів культурної спадщини, що є пам'ятками; Антимонопольним комітетом - шляхом отримання дозволу на зазначену передачу у випадках, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції; підприємством - у разі передачі закріпленого за ним на праві господарського відання (оперативного управління) майна, крім випадків, коли підприємство розташоване на тимчасово окупованій території України або на території проведення антитерористичної операції; трудовим колективом підприємства - у разі передачі об'єктів соціальної інфраструктури, споруджених за рахунок коштів цього підприємства, крім випадків, коли підприємство розташоване на тимчасово окупованій території України або на території проведення антитерористичної операції. Згода трудового колективу підприємства подається у формі виписки з протоколу загальних зборів (конференції представників). Якщо передача здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, пропозиції, погоджені відповідно до вимог пункту 5 цього Положення, подаються ініціатором такої передачі до Мінекономрозвитку. Мінекономрозвитку на підставі узгоджених пропозицій, внесених із дотриманням вимог цього Положення, готує і у місячний строк подає за погодженням з Мінфіном, Фондом державного майна, а у разі передачі об'єктів, зазначених в абзаці першому підпункту "а" пункту 2 цього Положення, - з Державною службою статистики проекти відповідних рішень Кабінету Міністрів України.

Таким чином Кабінет Міністрів України є органом управлінню об'єктами державної власності та наділений повноваженнями стосовно реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. При цьому Кабінет Міністрів України має право передавати об'єкти права державної власності, у тому числі нерухоме майно, за відповідним рішенням.

Оскаржуваним розпорядженням передано нерухоме майно в смт. Немирів Львівської області за переліком згідно з додатком до розпорядження із сфери управління Фонду державного майна до сфери управління Адміністрації Державної прикордонної служби.

Право власності на майно зазначене в розпорядженні від 28.12.2016 № 1062-р визнано за державою в особі Фонду державного майна України рішенням Господарського суду Одеської області від 09.12.2011 у справі № 9/17-4164-2011, яке набрало законної сили.

Враховуючи те, що відповідач наділений повноваженнями на передачу нерухомого майна державної власності, яке перебуває у управлінні Фонду державного майна до сфери управління Адміністрації Державної прикордонної служби, у відповідача були наявні повноваження на видання розпорядження від 28.12.2016 № 1062-р.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення, дії чи бездіяльність прийняті/вчинені владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення, дії чи бездіяльність є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Право власності на майно зазначене в розпорядженні від 28.12.2016 № 1062-р визнано за державою в особі Фонду державного майна України рішенням Господарського суду Одеської області від 09.12.2011 у справі № 9/17-4164-2011 за позовом Прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі, якою є Фонд державного майна України до Виконавчого комітету Одеської міської ради; Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій Лермонтовський» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсними рішення та свідоцтва про право власності, про визнання права власності позов задоволено в повному обсязі, яке залишене в силі постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 13.05.2015.

Отже, власником майна щодо якого видано оскаржуване розпорядження з 14.02.2012 відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили є держава в особі Фонду державного майна України.

Позивачем доказів на підтвердження наявності в нього будь - яких прав на майна щодо якого видано розпорядження від 28.12.2016 № 1062-р після 14.02.2012 суду надано не було. Посилання позивача на факт того, що він фактично користується вказаним майном не приймаються судом з огляду на те, що фактичне використання певного майна в порушення вимог чинного законодавства щодо права власності не може бути обставиною, що зумовлює наявність порушеного права у відповідної особи, у випадку вчинення власником майна дій щодо розпорядження таким майном.

З огляду на викладене, керуючись статтями 241-245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (01019,м. Київ, вул. Шота Руставелі, 39/41, ) до Кабінету Міністрів України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ), треті особи Фонд державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9, ), Адміністрація державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26, ) про скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 №1062-р "Про передачу нерухомого майна в смт Немирів до сфери управління Адміністрації Державної прикордонної служби" - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко