Справа № 826/8096/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

09 жовтня 2018 року м. Київ № 826/8096/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянув у письмовому провадженні клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доКиївського міського голови Кличка Віталія Володимировича
провизнання протиправною бездіяльності,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича про визнання протиправною бездіяльності.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.06.2018 у справі №826/8096/16 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Разом з тим, судом при винесенні рішення 07.06.2017 у справі №826/8096/16 не вирішено питання про судові витрати.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання від 21.06.2018 (ДМ№2281) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у справі.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини другої вказаної статті заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. (частина третя статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2018 в адміністративній справі №826/8096/16 прийнято в порядку письмового провадження, отже питання, щодо вирішення питання про розподіл судових витрат здійснюється у порядку письмового провадження.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 та від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення.

Правова допомога згідно з положеннями Закону України "Про безоплатну правову допомогу" поділяється на первинну та вторинну.

Частиною 2 статті 7 цього Закону передбачено, що первинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) надання правової інформації; 2) надання консультацій і роз'яснень з правових питань; 3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); 4) надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Відповідно до частини 3 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент складання позовної заяви для звернення до суду) до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

При цьому, частинами 1 та 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент складання позовної заяви для звернення до суду) встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент складання позовної заяви для звернення до суду) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Статтею 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги від 04.05.2016 №04/05-2, укладений між ФОП ОСОБА_3 (Виконавець), що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію № НОМЕР_3 від 22.09.2008 року, та ОСОБА_1 (Замовник).

Також, до матеріалів справи надано замовлення до вказаного договору та акт виконаних робіт від 04.05.2016 згідно з договором про надання правової допомоги № 04.05.2016 №04/05-2, який складений між Виконавцем та Замовником, з якого вбачається, що послуги з правової допомоги надані та узгоджена сума вартості усіх робіт становить 4640,00 грн. та квитанція від 04.05.2016 №0.0.546691444.1 з призначенням платежу:» оплата згідно договору про правову допомогу від 04.05.2016 №04/05-2» на суму 4640,00 грн.

У матеріалах справи міститься копія диплома магістра Серія НОМЕР_2 від 30 вересня 2006 року з якого вбачається, що ОСОБА_3 закінчив у 2006 році Державний вищий навчальний заклад "Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана" і отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобув кваліфікацію магістра права.

З урахуванням наданих доказів, понесені позивачем витрати на правову допомогу під час підготовки матеріалів для подання до суду першої інстанції в розмірі 4640,00 грн підлягають присудженню за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 134, 139, 241-252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати на правову допомогу у розмірі 4640,00 грн. (чотири тисячі шістсот сорок гривень 00 коп.) за рахунок Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 КАС України додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Суддя С.К. Каракашьян