Справа № 264/1660/18
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/1660/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В., при секретарі Конівченко Ю.А., представника позивача ОСОБА_1, відповідача Кульченка В.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до старшого інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Кульченка Владислава Тарасовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з вищевказаним позовом, який згодом було уточнено, в обґрунтування якого зазначив, що 27 березня 2018 року старшим інспектором ВБДР УПП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Кульченко В.Т. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП. Відповідно до якої позивач не забезпечив здійснення заходів по усуненню вибоїн в покритті проїзної частини на перехресті вул. Макара Мазая та вул. 7 Проїзд в м. Маріуполі Донецької області. Вважає, що дана постанова складена з порушенням чинного законодавства. Оскільки він, будучи директором ККП «Маріупольавтодор» не зобов'язаний здійснювати забезпечення безпеки дорожнього руху. Просить скасувати вищевказану постанову, оскільки йому не було надано строк на усунення пошкодження, який встановлено п.3.1.1. ДСТУ 35879-97. Вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справ, оскільки справа про притягнення його до адміністративної відповідальності мала бути розглянута за місцем вчинення правопорушення, а постанову було винесено за місцем знаходження підприємства в Лівобережному районі м. Маріуполя по пров. Банний, 6. Окрім того, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі було складено без участі представників підприємства ККП «Маріупольавтодор». Вважає, що відповідачем положення закону не дотримані, а саме не надано можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, користуватися юридичною (правовою) допомогою.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав, зазначених у позовній заяві, просив задовольнити та скасувати постанову. Пояснив, що ОСОБА_3 є директором Комунального комерційного підприємства «Маріупольавтодор», обов'язки якого закріплено статутом підприємства та контрактом, відповідно до яких ОСОБА_3 не здійснює забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, а вимагає їх виконання від підлеглих осіб. Додатково зазначив, що особою відповідальною за стан дорожнього покриття на підприємстві є майстер з ремонту вулично-дорожньої мережі, який діє відповідно до посадової інструкції.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та відповідно до наданого відзиві на позов пояснив, що дійсно на перехресті вул. Макара Мазая та вул. 7 Проїзд в м. Маріуполі є ямковості дорожнього покриття, які ОСОБА_3, будучи посадовою особою не усунув. Зазначив, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статі 140 КУПАП підтверджується сукупністю доказів: актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, складеного 27.03.2018 року та фототаблицями до нього.

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 27 березня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 873876 старшим інспектором роти ВБДР Управління патрульної поліції в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Кульченко В.Т. було притягнуто позивача ОСОБА_3 за те, що він, будучи особою відповідальною, в порушення правил і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, не забезпечив здійснення заходів по усуненню вибоїни у покритті проїзної частини на перехресті вул. Макара Мазая до вул. 7 Проїзд в м. Маріуполі, не усунув вказані недоліки, які загрожують безпеці дорожнього руху, чим порушив п3.1.1, 3.1.2 ДСТУ 3587-97, ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух» та п.1.5 Правил дорожнього руху України, за скоєння якого накладено штраф в сумі 1020 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів;

Відповідно до п.1 ч.4 ст.42 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані забезпечувати утриманні їх в стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з контракту, укладеного між Маріупольською міською радою та ОСОБА_3, останнього призначено на посаду директора Комунального комерційного підприємства «Маріупольавтодор», який діє на підставі та в межах контракту від 04 листопада 2016 року та статуту підприємства.

Відповідно до п.2.1 Статуту ККП «Маріупольавтодор» (далі - Статут) є юридичною особою, утвореною та зареєстрованою у встановленому законом порядку, має право відкривати розрахунковий, валютний та інші рахунки в банківських установах та установах Державного казначейства України, має відокремлене майно, самостійний баланс, круглу печатку, штамп і бланки зі своїм найменуванням та іншими реквізитами, власну емблему. Пункт 2.5 Статуту передбачає, що підприємство несе відповідальність за своїми зобов'язаннями згідно чинним законодавством та не несе відповідальності за зобов'язаннями Власника.

Згідно із п.6.3 Статуту Поточне та оперативне управління підприємством здійснює Директор, який діє на основі єдиноначальності. Як вбачається з п.п.2 п.6.5 Директор підприємства організовує діяльність та несе повну відповідальність за його діяльність.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач, виконує функції директора Комунального комерційного підприємства «Маріупольавтодор», а тому є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Що стосується тверджень позивача, що йому не було надано строк на усунення недоліків, які встановлені п.3.1.1 ДСТУ 35879-97.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до п.3.1.1 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1.

Наявність ямковості дорожнього покриття, яке перевищує вимоги п.3.1.1 ДСТУ 3587-97 на перехресті вул. Макара Мазая та вул. 7 Проїзд станом на 27.03.2018 року підтверджується актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, складеного в присутності двох свідків, схемою та фототаблицею.

Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, що посилання позивача на ненадання йому достатнього часу на усунення ямковості жодним чином не впливає на склад вчиненого правопорушення, оскільки ч.1 ст.140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а не за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів Національної поліції України щодо усунення виявлених порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, даний склад правопорушення закріплено 188-28 КУпАП.

Крім того, позивач зазначає, що акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 27 березня 2018 року складено без участі представників підприємства.

Статтею 22 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту в тому числі частини перша, друга і третя статті 140 КУпАП.

Відповідно до п.4 Розділу І інструкції

з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129,статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Пунктом з Розділу ІІ інструкції

з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі(додаток 2) з відповідними замірами та схемою.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі є обов'яковим при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, але не закріплено обов'язковість участі при складанні представника власника відповідної ділянки, тому акт, який є в матеріалах справи, є законним та відповідає вимогам ст.152 КУпАП та ст.72 КАС України та є належним та допустимим доказом.

Що стосується тверджень позивача щодо винесення постанови не за місцем вчинення адміністративного правопорушення, а за місцем знаходження підприємства, я зв'язку із чим останній був позбавлений можливості залучити до розгляду свого захисника, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно із рішенням Конституційного суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

Відповідно ст.286 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з відеозапису, наданого відповідачем по справі, під час винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 був присутній юрист підприємства ОСОБА_1, тому порушення права позивача на захист з боку відповідача не вбачається.

Таким чином, подія правопорушення мала місце, вина позивача доведена допустимими та достовірними доказами, його дії кваліфіковані правильно, стягнення накладено компетентною службовою особою, що діяла в межах наданих законом повноважень відповідно до санкції статті закону, що встановлює адміністративну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 20, 74, 77, 242, 245, 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_3 до старшого інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Кульченка Владислава Тарасовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Н. В. Литвиненко