Справа № 816/2282/16
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 жовтня 2018 року

Київ

справа №816/2282/16

адміністративне провадження №К/9901/23258/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Шарапи В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 816/2282/16

за позовом ОСОБА_2

до Державної установи "Кременчуцька виховна колонія"

про визнання дій неправомірними, стягнення заробітної плати, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Чалого І.С., суддів - Зеленського В.В., П'янової Я.В.),

ВСТАНОВИВ :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Кременчуцької виховної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації позивачу за невикористані дні відпустки;

- стягнути з відповідача 9 558,90 грн. грошової компенсації за невикористані дні відпустки;

- стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 305 353,75 грн;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

14 березня 2017 року Полтавський окружний адміністративний суд вирішив:

- адміністративний позов задовольнити;

- визнати протиправними дії Кременчуцької виховної колонії щодо невиплати ОСОБА_2 компенсації за невикористану відпустку;

- стягнути з Кременчуцької виховної колонії на користь ОСОБА_2 грошову компенсації за невикористані дні відпустки в сумі 9 558,90 грн.;

- стягнути з Кременчуцької виховної колонії на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 305 353,75 грн.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької виховної колонії на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність дій щодо невиплати ОСОБА_2 компенсації за невикористані дні відпустки при її звільненні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

06 червня 2017 року Харківський апеляційний адміністративний суд вирішив:

- апеляційну скаргу Державної установи "Кременчуцька виховна колонія" задовольнити;

- постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року скасувати, а в справі ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Апеляційний суд прийшов до висновку, що звільнення з посади та звільнення зі служби не тотожні поняття - особа рядового і начальницького складу може бути звільнена з посади без звільнення зі служби (ст. 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»). Право на компенсацію за невикористані дні відпустки буде набутий лише у разі звільнення зі служби, а не в разі переміщення (звільнення) з посади.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, яка у лютому 2018 року передана на розгляд до Верховного Суду.

У касаційній скарзі позивач просить:

- скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року;

- постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року залишити в силі.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

Позивач у касаційній скарзі посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень допущено порушення норм матеріального та процесуального права, тому такі рішення є незаконним.

Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги те, що відповідачем не надано жодного доказу виплати позивачу заявленої до стягнення суми заборгованості за невикористану відпустку.

Крім того, позивач вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції, що компенсація за невикористані частини відпустки виплачується лише у разі звільнення зі служби, а не в разі переміщення з посади. ОСОБА_2 вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосувати норми КЗпП України.

Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, в якому, просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року - без змін.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом Управління департаменту України з питань виконання покарань у Полтавській області № 3о/с від 16 січня 2009 року майора внутрішньої служби ОСОБА_2 (М-062793), призначено головним бухгалтером Кременчуцької виправної колонії (№69), увільнивши її від посади головного бухгалтера Кременчуцької виховної колонії, з 23 січня 2009 року.

Відповідно до наказу Кременчуцької виховної колонії УДДУПВП у Полтавській області від 23 січня 2009 року №9о/с по особовому складу звільнено майора внутрішньої служби ОСОБА_2 з посади головного бухгалтера Кременчуцької виховної колонії з 22 січня 2009 року у зв'язку з призначенням на посаду головного бухгалтера Кременчуцької виправної колонії (№69) з 23 січня 2009 року.

Вважаючи дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації позивачу за невикористані дні відпустки, ОСОБА_2 звернулась в суд за захистом свого порушеного права.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» № 2713-IV від 23.06.2005 р. (далі - Закон № 2713-IV)

Частини 1,2 статті 14 Закон № 2713-IV. До персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджене постановою КМУ №114 від 29.07.1991 року (далі - Положення).

Пунктом 56 розділу IV Положення встановлено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим зі служби із органів внутрішніх справ, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до п. 51 Положення.

Також зазначено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація.

Інструкція про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально- виконавчої системи, яка затверджена наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 18.10.2004 N 203, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 05.11.2004 р. за К 1411/10010 (далі - Інструкція).

Підпункт 18.5. пункту 18. У разі звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби їм виплачується грошова компенсація за невикористані ними дні щорічної відпустки за всі попередні роки з розрахунку грошового забезпечення, яке зазначені особи отримували на день звільнення.

Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Пункт 1-2 частини 1 статті 341. Межі перегляду судом касаційної інстанції.

1. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що переміщення позивачки на підставі наказу УДДУзПВП у Полтавській області № 3 о/с від 16.01.2009 року відображене в її послужному списку, який також підтверджує, що звільнення зі служби не відбувалось.

Наказу про звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ (зі служби) не видавалося, оскільки вона продовжила проходити службу в Державній кримінально-виконавчій службі, але в іншій установі виконання покарань - на посаді головного бухгалтера Кременчуцької виправної колонії (№69).

Суд апеляційної інстанції встановив, що майор внутрішньої служби ОСОБА_2 з Державної кримінально-виконавчої служби України на підставі п. 62, 64, 65 Положення про проходження служби не звільнялась.

Питання щодо виплати компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки станом на січень 2009 року регулювалось пунктом 18.5 розділу 18 Інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи, а саме: у разі звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби їм виплачується грошова компенсація за невикористані ними дні щорічної відпустки за всі попередні роки з розрахунку грошового забезпечення, яке зазначені особи отримували на день звільнення.

На законодавчому рівні, положеннями норм спеціального законодавства розрізненні правові поняття щодо звільнення з посади та звільнення зі служби.

При чому, особа рядового і начальницького складу може бути звільнена з посади без звільнення зі служби. В зв'язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих понять, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні адміністративного позову з тих підстав, що позивач не була звільнена зі служби, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права.

Суд відхиляє аргументи скаржника щодо необхідності застосування до спірних правовідносин КЗпП України, оскільки вказані правовідносини підлягають врегулюванню спеціальним законодавством.

Доводи позивача в касаційній скарзі, що відповідачем не надано жодного доказу виплати позивачу заявленої до стягнення суми заборгованості за невикористану відпустку не можуть буть прийняті Судом до уваги, оскільки вони є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було повно встановлено обставин справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді В.М. Шарапа

Н.А. Данилевич