Справа № 568/1044/18
Суддя: Панчук М. В.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1044/18

Провадження №2-а/568/31/18

02 жовтня 2018 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Панчук М.В.,

за участі секретаря судового засідання Саган В.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції 2 батальйону 4 роти Навроцького Степана Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

у Радивилівський районний суд Рівненської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції 2 батальйону 4 роти Навроцького С.А. про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 509180 від 31.07.2018 р., мотивуючи тим, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, необґрунтованим та недоведеним. При цьому зазначив, що 31.07.2018 р. о 09:28 год. він дійсно їхав по а/д Київ-Чоп на 490 км, керуючи автомобілем НОМЕР_1, та був зупинений відповідачем з причин, що користувався засобами зв'язку під час керування даним транспортним засобом та, зупинившись на вимогу працівника поліції, не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п. 2.9 «д» та 9.9 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим, була винесена оскаржувана постанова із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 425 грн.

Однак, зазначив, що в дійсності рухаючись по даній автодорозі позивач не допускав порушень ПДР України, засобами зв'язку під час такого руху не користувався, про що надав усні пояснення відповідачу перед винесенням ним оскаржуваної постанови. Однак, відповідач надані пояснення не взяв до уваги, у зв'язку з чим, позивач відмовився від підписання та отримання оскаржуваної постанови. Саму ж постанову позивач отримав поштою 10.08.2018 р. Вину у вчинені зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення не визнає та звертає увагу на процесуальні порушення з боку відповідача при винесенні даної постанови, а саме: під час розгляду справи відповідачем не було роз'яснено прав та обов'язків особи, відносно якої розглядається справа; відмовлено у розгляді клопотання про відкладення розгляду справи з метою забезпечення права на захист; відповідачем не досліджено доказів вчинення даного правопорушення при розгляді справи. При цьому, відповідач розглянув справу та притягнув позивача до адміністративної відповідальності за відсутності доказів вчинення позивачем такого правопорушення, вини у його вчиненні, упереджено, без прийняття до уваги наданих усних пояснень, керуючись лише припущеннями, домислами та неіснуючими даними.

Позивач у відкритому судовому засіданні, яке відбулося 13.09.2018 р., позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позові, просив задовольнити його вимоги. 02.10.2018 р. позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не заявляв.

Відповідач у відкрите судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких відомостей щодо причин неявки суду не надав, відзив на позов до суду не надходив.

Щодо вчинення процесуальних дій у справі, суд зазначає, що ухвалою від 20.08.2018 р. було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у спрощеному позовному порядку. Встановлено відповідачу строк - до 29.08.2018 р., для подання відзиву у справі. Витребувано у відповідача матеріали, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови. У зв'язку з невиконанням ухвали суду від 20.08.2018 р. щодо витребування матеріалів, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, судом 29.08.2018 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 13.09.2018 р.

13.09.2018 р. відповідачем ухвали суду від 20.08.2018 р. в частині витребування доказів, виконано не було та судом постановлено ухвалу про проведення розгляду справи за наявними доказами.

02.10.2018 р. суд ухвалив проводити судовий розгляд справи за відсутності сторін із врахуванням належного їх повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, за відсутності клопотань про відкладення судового засідання на підставі ч. 1 ст. 205 КАС України.

Інших процесуальних дій не вчинялося, заяви та клопотання не заявлялися.

Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 509180 від 31.07.2018 р. (а.с. 3), винесеної інспектором УПП у Львівській області 2 батальйон 4 роти лейтенантом поліції Навроцьким С.А. відносно ОСОБА_1, 31.07.2018 р. о 09:19:12 під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руці, та зупинившись на вимогу поліцейського, не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п. 2.9 «д» та 9.9 «б» ПДР України: порушення ввімкнення аварійної світлової сигналізації при зупинці працівником поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що до останнього застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн. У графі «підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запис про відмову від підпису або отримання копії постанови» вказано: від отримання копії постанови відмовився.

Згідно посвідчення водія НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_1, останній має право на керування транспортними засобами, передбаченим категоріями: А1, А, В1, В, С1, С (а.с. 4).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, автомобіль НОМЕР_1, належить ОСОБА_3 (а.с. 5).

Судом встановлено наявність порушеного права на належний розгляд справи за встановленою законом процедурою, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП, встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається із п. 9 розділу III «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 р. № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Позивачем зазначено, що не заперечується та не спростовано належними та допустимими доказами відповідачем, останній при розгляді справи не роз'яснив позивачу прав та обов'язків особи, відносно якої здійснюється розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, не забезпечив належного розгляду клопотань позивача, не надав можливості скористатися правовою допомогою захисника у справі, не заслухав пояснення позивача щодо заперечення вчинення правопорушення, не дослідив доказів вчинення адміністративного правопорушення, а відтак допустив суттєве порушення процедури розгляду справи по суті.

Разом з тим, відповідачем не надано для дослідження у судовому засіданні будь-яких доказів вчинення позивачем інкримінованих правопорушень, які були взяті до уваги при розгляді справи відповідачем та покладені в основу останнім при винесенні оскаржуваної постанови.

При цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності адміністративного правопорушення, як-то речові докази, показання технічних приладів та засобів, відео- та фотофіксація, кінозйомка, тощо.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд зазначає, що наявна в матеріалах справи постанова про адміністративне правопорушення не може бути визнана доказом вчинення позивачем порушення пунктів 2.9 «д» та 9.9 «б» ПДР України, оскільки не є доказом в розумінні статті 251 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про місце вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, у оскаржуваній постанові відсутні відомості щодо такого місця вчинення інкремінованого позивачу адміністративного правопорушення.

Адміністративний суд покликаний захищати осіб від порушень їх прав з боку суб'єктів владних повноважень. Обов'язковим елементом правопорушення є негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб'єктів владних повноважень. Відсутність порушення суб'єктивних прав особи, навіть у разі коли рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень містять ознаки протиправності, унеможливлює досягнення завдань адміністративного судочинства.

За таких обставин винесену постанову не можна вважати обґрунтованою та законною.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, отже їхня відсутність викликає сумнів у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, а тому будь-який сумнів тлумачиться на користь позивача.

Як вбачається із ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС Укрїни, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак до суду належних доказів правопорушення надано не було, тому суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 509180 від 31.07.2018 р., винесеної інспектором УПП у Львівській області 2 батальйон 4 роти лейтенантом поліції Навроцьким С.А. відносно ОСОБА_1 Разом з тим, з метою ефективного захисту прав позивача наявна необхідність у закритті справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевказане та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 72, 73, 77, 286 КАС України, 247, 251, 252, 283 КУпАП, суд

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції 2 батальйону 4 роти Навроцького Степана Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції 2 батальйону 4 роти Навроцького Степана Андрійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАВ № 509180 від 31.07.2018 року скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Радивилівський районний суд Рівненської області.

Дата складення повного рішення суду - 02.10.2018 року.

Cуддя М.В. Панчук