Справа № 826/14784/18
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14 вересня 2018 року м. Київ № 826/14784/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Арсірій Р.О., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства внутрішніх справ України
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить :

- скасувати наказ МВС України № 2603 о/с від 17 грудня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49044, АДРЕСА_1) з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік);

- поновити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49044, АДРЕСА_1) на публічній службі, на рівнозначній посаді начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49044, АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 18 грудня 2014 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) проінформувати Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, ідентифікаційний код 00015622) про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49044, АДРЕСА_1) заборони, передбаченої ч. 3 ст. 4 Закону України «Про очищення влади».

Приписами пункту 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

В порушення вимог вказаної статті ОСОБА_1 не надано примірник позовної заяви з додатками для відповідача.

Частиною четвертою статті 161 КАС України встановлено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.2 ст.94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Приписами частин 4, 5 статті 94 КАС України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення зазначених норм, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено не завірені належним чином копії письмових доказів, що унеможливлює їх використання у якості доказів в розумінні Глави 5 Розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Як слідує із прохальної частини адміністративного позову, ОСОБА_1 просить суд скасувати наказ МВС України № 2603 о/с від 17 грудня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49044, АДРЕСА_1) з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) та поновити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49044, АДРЕСА_1) на публічній службі, на рівнозначній посаді начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;

Одночасно у позовній заяві від 10.09.2018, ОСОБА_1 просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів та поновити пропущений ним процесуальний строк зазначивши, що 28.09.1993 ОСОБА_1 був зареєстрований та мешкав за адресою АДРЕСА_2. Дана адреса реєстрації та проживання зазначена, зокрема, і в особовій справі позивача. Фактично позивач знятий з реєстрації та припинив мешкати заданою адресою 15.11.2013.

26.11.2013 ОСОБА_1 був зареєстрований за новою адресою: АДРЕСА_3. Дану адресу реєстрації та проживання позивачем знову було змінено 23.09.2016 на адресу: м.Дніпро, вул. В.Вернадського, буд.33 л, кв.18.

Таким чином, ОСОБА_1 декілька разів за певний проміжок часу змінювалось місце проживання, що на його думку є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Між тим в додатках до позовної заяви наявний лист ОСОБА_1 до Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. датований 24.05.2015, в якому заявник зокрема зазначає про оскаржуваний наказ від 17.12.2014 № 2603 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Однак згідно практики ЄСПЛ таке право не є абсолютним і підлягає визначеним національним законом обмеженням.

Так Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків звернення до суду має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є місячний строк.

Суд зазначає, що поважними причинами пропущення строків звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд не приймає до уваги доводи, наведені ОСОБА_1 у позовній заяві стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду, оскільки станом на 24.05.2015 (лист ОСОБА_1.) заявнику достеменно було відомо про наказ від 17.12.2014 № 2603 о/с.

При цьому суд зазначає, що позивачем не додано до позовної заяви жодних доказів, які підтверджують реальну неможливість чи значну складність в реалізації ним свого права на звернення до суду з даним позовом в установлені законом строки.

Відповідно до частини першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд вважає за належне вказати, що зазначені вище недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду із посиланням на реквізити даної ухвали, зокрема :

- примірник позовної заяви з додатками для відповідача;

- належним чином завірених копій письмових доказів долучених до матеріалів позовної заяви для суду;

- заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва

УХВАЛИВ:

1.Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Позивачу усунути недоліки позовної заяви у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали.

3. Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.О. Арсірій