Справа № 301/417/14-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 301/417/14-а

адміністративне провадження № К/9901/3237/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 301/417/14-а

за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Луківської сільської ради Іршавського району, Комунального підприємства «Іршавське бюро технічної інвентаризації», Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Іршавського районного управління юстиції, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити дії, визнання незаконними та скасування рішень,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Іршавського районного суду Закарпатської області (суддя Пітерських М. О.) від 11 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Довгополов О. М., Пліш М. А., Святецький В. В.) від 10 березня 2015 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до виконавчого комітету Луківської сільської ради Іршавського району, Комунального підприємства «Іршавське бюро технічної інвентаризації», Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Іршавського районного управління юстиції, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 03 квітня 2014 року, просила:

- зобов'язати Виконавчий комітет Луківської сільської ради розглянути та виконати протест прокурора Іршавського району Закарпатської області на рішення виконавчого комітету від 02 червня 2008 року № 42 у спосіб, порядок та строк, передбачений законом;

- визнати незаконним та скасувати рішення реєстратора Комунального підприємства «Іршавське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Іршавське БТІ») від 17 червня 2008 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1;

- визнати незаконним та скасувати рішення реєстратора Реєстраційної служби Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області (далі - Реєстраційна служба Іршавського РУЮ) від 20 вересня 2013 року № 6054148 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо житлового будинку в АДРЕСА_1;

- визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1, видане Виконавчим комітетом Луківської сільської ради на ім'я ОСОБА_3, яке зареєстроване КП «Іршавське БТІ» від 17 червня 2008 року за № 23649508, а також витяг до нього про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 червня 2008 року № 19209023;

- зобов'язати КП «Іршавське БТІ» та Реєстраційну службу Іршавського РУЮ виключити з Реєстру прав власності на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1;

- визнати незаконним та скасувати рішення реєстратора КП «Іршавське БТІ» від 09 лютого 2011 року про відмову ОСОБА_2 у державній реєстрації свідоцтва про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач, серед іншого, зазначила:

- КП «Іршавське БТІ» 17 червня 2008 року незаконно провело первинну реєстрацію свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1, за ОСОБА_3, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно та земельну ділянку, а в рішенні Луківської сільської ради не вказано про зобов'язання бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію нерухомого майна.

- крім того, КП «Іршавське БТІ» самовільно зареєстровано нерухоме майно, яке побудовано самочинно. Внаслідок незаконної реєстрації до складу домоволодіння ОСОБА_3 включено господарські споруди, які належать ОСОБА_2, а саме літню кухню та сарай.

- рішенням Виконавчого комітету Луківської сільської ради від 17 березня 2009 року № 11 задоволено протест прокурора та скасовано рішення виконкому цієї ж сільради № 42 від 02 червня 2008 року про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Однак зміни в правовстановлюючі та реєстраційні документи внесено не було, що стало причиною відмови реєстратора КП «Іршавське БТІ» 09 лютого 2011 року провести державну реєстрацію за ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1.

- також вказала, що не дивлячись на скасоване свідоцтво про право власності від 02 червня 2008 року, ОСОБА_3 провів перереєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в Реєстраційній службі. Реєстраційна служба не витребувала з БТІ інвентаризаційну справу на будинок та не перевірила законність набуття ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно, наявність дозволів на будівництво та відповідність нерухомого майна будівельним нормам та провела державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на підставі неналежно оформлених документів.

- незаконна, на думку позивача, реєстрація права власності на будинок з надвірними спорудами за ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 порушує її права, оскільки вказане майно межує з її господарськими спорудами та перешкоджає позивачу належно користуватися своїм майном.

3. Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2014 року, залишеною без змін, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року, відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач у травні 2015 року звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просила скасувати постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України 20 травня 2015 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

6. 12 червня 2015 року та 15 червня 2015 року до Вищого адміністративного суду України надійшли заперечення Реєстраційної служби Іршавського РУЮ та ОСОБА_3, в яких відповідач та третя особа просять оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

7. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалась.

8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

9. 11 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі № 301/417/14-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

10. Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- на підставі рішення Виконавчого комітету Луківської сільської ради Іршавського району № 42 від 02 червня 2008 року, ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності НОМЕР_1 на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Вказане свідоцтво містить опис об'єкта нерухомості, до якого входять: житловий будинок літ. «А» (загальна площа 64,4 кв. м), літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», дроварня літ. «Д», вбиральня літ. «Е» та сіновал літ. «Є»;

- на підставі вказаного свідоцтва КП «Іршавське БТІ» 17 червня 2008 року здійснило державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19209023 від 17 червня 2008 року;

- рішенням Виконавчого комітету Луківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 17 березня 2009 року № 11 «Про скасування рішення виконавчого комітету Луківської сільської ради № 42 від 02 червня 2008 року» задоволено протест прокурора Іршавського району Закарпатської області та скасовано рішення Виконавчого комітету Луківської сільської ради Іршавського району № 42 від 02 червня 2008 року, яким ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно;

- постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2013 року, залишеною без змін, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року скасовано рішення Виконавчого комітету Луківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 17 березня 2009 року № 11 «Про скасування рішення виконавчого комітету Луківської сільської ради № 42 від 02 червня 2008 року»;

- на підставі рішення Виконавчого комітету Луківської сільської ради від 25 січня 2011 № 02 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 січня 2011 року на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1

- право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами було визнане за ОСОБА_2 рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2010 року, яке набрало законної сили 18 вересня 2013 року;

- рішенням реєстратора КП «Іршавське БТІ» Роман Л. І. від 09 лютого 2011 року відмовлено ОСОБА_2 у державній реєстрації свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в за адресою: АДРЕСА_1, оскільки надвірні споруди (літня кухня літ. «Б» та сарай літ. «В») вже зареєстровані в КП «Іршавське БТІ» за дворогосподарством, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Луківською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету за № 42 від 02 червня 2008 року, та належать ОСОБА_3 Надвірні споруди: літня кухня літ. «Б» і сарай літ. «В» згідно з технічною документацією були включені до опису об'єкта нерухомого майна як ОСОБА_3 так і ОСОБА_2, що стало підставою для відмови в реєстрації свідоцтва про право власності на майно ОСОБА_2, в складі домоволодіння якої також значились вказані споруди;

- рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21 травня 2013 року по справі № 705/3247/12, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 02 червня 2008 року на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_3 в частині господарських споруд і літньої кухні за літ. «Б» та сараю літ. «В».

- 20 вересня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Іршавського РУЮ прийнято рішення № 6054148 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований: АДРЕСА_1, житловий будинок літ. «А» (загальна площа 64,4 кв. м), літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», дроварня літ. «Д», вбиральня літ. «Е» та сіновал літ. «Є», за суб'єктом ОСОБА_3 Підставою проведення державної реєстрації було свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Луківською сільською радою НОМЕР_1 від 02 червня 2008 року.

- 23 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до реєстраційної служби із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру, а саме: виключення зі складу нерухомого майна господарських споруд (літньої кухні та сараю).

- рішенням державного реєстратора № 9361632 від 23 грудня 2013 року внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 та розташоване: Закарпатська область, Іршавський район, АДРЕСА_1, а саме: виключено зі складу майна літню кухню літ. «Б» та сарай літ. «В» та видано Витяг з Державного реєстру.

12. Вважаючи дії та рішення відповідачів протиправними, а реєстрацію свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, видане на ім'я ОСОБА_3 незаконним, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову виходили з оцінки фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження.

Зокрема, судами попередніх інстанцій зазначено, що право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1, не скасовано, зареєстроване у встановленому законодавством порядку, окрім частини господарських споруд. Оскільки рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21 травня 2013 року, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 02 червня 2008 року на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_3 в частині господарських споруд і літньої кухні за літ. «Б» та сараю літ. «В».

На підставі вищевикладеного, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відсутні правові підстави скасувати запис про державну реєстрацію прав на нерухоме майно ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а оскаржувані рішення відповідачів прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

14. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій у зазначених судових рішеннях неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

15. Серед доводів касаційної скарги, ОСОБА_2 зазначає, що скасуванню підлягає реєстрація права власності за ОСОБА_3 не тільки господарських споруд позначених літерами «Б» та «В», але й інших господарських споруд, що розташовані по АДРЕСА_1, оскільки суди попередніх інстанцій не вірно надали оцінку обставинам справи, зокрема рішенню апеляційного суду Закарпатської області від 21 травня 2013 року по справі № 705/3247/12.

16. Крім того, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не надали правової оцінки тій обставині, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про державну реєстрацію вбиральні літ. «Е», яка зареєстрована за житловим будинком № 34 та житловим будинком АДРЕСА_1, що порушує її права як власника вказаного об'єкту.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

18. Суд звертає увагу, що сторони не порушують питання щодо належності справи до адміністративної юрисдикції. Предметом спору є правомірність дій відповідачів щодо реєстрації та відмови в реєстрації прав на нерухоме майно.

19. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

20. Вимога про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію (реєстраційної дії) може бути основною або похідною.

21. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

22. Отже, якщо вимога про скасування реєстраційної дії є основною, таку справу розглядає адміністративний суд. Якщо ця вимога є похідною від позову щодо підстави реєстрації, тоді справу розглядає загальний або господарський суд.

23. У справі, що розглядається, позивач оскаржує лише реєстраційні дії та рішення щодо відмови у здійсненні таких дій та не ставить вимог щодо визнання права власності на господарські (надвірні) споруди, які стали підставою вчинення оскаржуваних реєстраційних дій. Отже, справа належить до юрисдикції адміністративного суду.

24. Суд звертає увагу, що спір про право, на спірні господарські (надвірні) споруди, вже вирішений у порядку цивільного судочинства у справі № 705/3247/12.

25. Переглядаючи судові рішення попередніх інстанцій та надаючи правову оцінку доводам касаційної скарги у їх сукупності, та у нерозривному зв'язку із вимогами законодавства, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

26. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

27. Відповідно до ст. 19 Закону № 1952-IV Підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно є, у тому числі, свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду.

28. Згідно п. 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції, далі - Тимчасове положення), для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи, їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, визначені цим Положенням. Відповідальність за достовірність та повноту інформації у документах несе власник (власники) нерухомого майна. При цьому реєстрації прав передує технічна інвентаризація об'єкта, права щодо якого підлягають реєстрації, без проведення якої згідно п. 3.3 Тимчасового положення може бути відмовлено у реєстрації права на нерухоме майно.

29. Відповідно до п. 3.8 Тимчасового положення, після прийняття рішення реєстратором та внесення запису до Реєстру прав на правовстановлювальних документах робиться відмітка (штамп) про реєстрацію відповідних прав, видається витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який є невід'ємною частиною правовстановлювального документа.

30. Судами вірно встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень КП «Іршавське БТІ» від 17 червня 2008 року та Реєстраційної служби Іршавського РУЮ від 20 вересня 2013 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними спорудами було свідоцтво про право власності НОМЕР_1 на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, видане 02 червня 2008 року ОСОБА_3 на підставі рішення Виконавчого комітету Луківської сільської ради Іршавського району № 42 від 02 червня 2008 року. Отже, судами зроблено вірний висновок щодо правомірності дій відповідачів під час прийняття зазначених рішень та видачі ОСОБА_3 витягу про державну реєстрацію прав власності.

31. Щодо доводів скаржника викладених у п. 15, 16 цієї постанови, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 38 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, державний реєстратор вносить зміни до записів Державного реєстру прав у разі зміни відомостей про нерухоме майно, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав.

32. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_3 23 грудня 2013 року звернувся до Реєстраційної служби Іршавського РУЮ з заявою про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме просив виключити зі складу нерухомого майна господарські споруди - літню кухню та сарай.

33. На підставі вказаної заяви, державним реєстратором Реєстраційної служби Іршавського РУЮ прийнято рішення від 23 грудня 2013 року № 9361632, яким були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 та розташоване по АДРЕСА_1, а саме виключено зі складу майна літню кухню та сарай.

34. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів, що відомості державного реєстру прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_3, на нерухоме майно були приведені у відповідність до свідоцтва про право власності з урахуванням змін, внесених рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21 травня 2013 року по справі № 705/3247/12.

35. Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підставою звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі було, на думку позивача, порушення відповідачами вимог чинного законодавства, щодо здійснення реєстраційних дій. Проте, як вбачається зі змісту адміністративного позову, апеляційної та касаційної скарг, обґрунтування вказаних вимог зводиться до оспорювання ОСОБА_2 права на володіння третьою особою ОСОБА_3 майном, відповідно до свідоцтва про право власності від 02 червня 2008 року.

36. З цього приводу, Суд зазначає, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21 травня 2013 року по справі № 705/3247/12, яким визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 02 червня 2008 року на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_3 в частині господарських споруд і літньої кухні за літ. «Б» та сараю літ. «В», вирішено питання щодо права власності на спірне майно. Будь-які роз'яснення чи виправлення описок вирішуються в рамках того провадження, в якому прийняте таке рішення.

37. Приймаючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що дослідженню підлягають виключно владні (управлінські) дії та рішення державних реєстраторів, які у межах спірних правовідносин діють як суб'єкти владних повноважень.

38. Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності дій відповідачів при прийняття та вчиненні оскаржуваних дій та рішень.

39. Решта доводів касаційної скарги не спростовують вищенаведені основні правові висновки суду та висновків судів попередніх інстанцій.

40. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

41. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

42. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

43. Оскільки Суд залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі № 301/417/14-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб