Справа № 826/8932/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 жовтня 2018 року № 826/8932/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні без проведення судового засідання та виклику учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.06.2018р. в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до ст. 137 п. 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 43 Закону України "Про статус суддів, у розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 12.10.2016р. з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено їй у в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84 % грошового утримання судді, оскільки позивач , що не було враховано відповідачем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2018р. адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до ст. 137 п. 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 43 Закону України "Про статус суддів, у розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 12.10.2016р. по 10.12.2017р. з урахуванням раніше виплачених сум. - залишено без розгляду.

Відповідачем у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк відзив на адміністративний позов не подано.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1988р. по 30.06.1993р. навчалась в Київському університеті імені Тараса Шевченка, що підтверджується копією диплому УВ № 879322 та копією трудової книжки.

Указом Президента України від 27.06.1996р. № 482/96 позивач призначена на посаду судді Ленінградського районного суду м. Києва строком на п'ять років.

Постановою Верховної Ради України від 21.06.2001р. № 2576-III ОСОБА_1 обрана на посаду судді Ленінградського районного суду м. Києва безстроково.

Указом Президента України від 28.10.2001р. № 104//2001 переведена на посаду судді Святошинського районного суду м. Києва.

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016р. № 1600-VIII позивача звільнено у відставку на підставі п.4 ч. 6 ст. 126, 131 Конституції України, ст. 112, 116, 137, п. 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій та статус суддів", що підтверджується копією трудової книжки.

02.05.2018р. позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахування розміру щомісячного грошового утримання з 80% до 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження розміру грошового утримання, починаючи з жовтня 2016р., з огляду на те, що при призначенні такого грошового утримання їй не було зараховано до стажу роботи, половину періоду навчання в університеті.

Листом відповідача від 07.06.2018р. № 15158/02/Л-381 позивача повідомлено про те, що стаж на посаді судді становить 20 років а відтак розмір щомісячного довічного грошового утримання з 11.10.2016р. складає 80%, а відтак відсутні підстави для перерахунку.

Позивач вважаючи відмову в зарахуванні до стажу роботи, який дає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84 % грошового утримання судді, періоду навчання в університеті, звернулась до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

На час виходу позивача у відставку (12.10.2016 року) діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 року (далі - Закон № 2453-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону № 2453-VI (у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року №192-VIII) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону "Про статус суддів" від 15.12.1992 року №2862-XII (далі - Закон № 2862-XII; який діяв на час роботи позивача на посаді судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також суд звертає увагу на те, що Закон № 2453-VI, який прийнято та діяв на час роботи позивача суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Положеннями п.п. 3-1 п. 3 вказаної постанови визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1988р. по 30.06.1993р. навчалась в Київському університеті імені Тараса Шевченка, що підтверджується копією диплому УВ № 879322 та копією трудової книжки.

Відповідно до відповіді наданої відповідачем листом від 07.06.2018р. № 15158/02/Л-381, стаж роботи судді складає 20 років 2 місяці 17 днів, а отже згідно з копією трудової книжки та диплому, половину періоду навчання у вищому навчальному закладі позивачу до стажу роботи судді зараховано не було.

З огляду на що, суд приходить до висновку, що оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить не менше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, яка складає 2 роки 6 місяців 1 день.

Таким чином, стаж роботи, який дає позивачу право на відставку складає: 22 роки 8 місяців 18 днів (20 років 2 місяці 17 днів + 2 роки 6 місяців 1 день), що дає право позивачу на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 11.12.2017р. з урахуванням раніше виплачених сум.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеною в постанові від 01.10.2018р. у справі № 541/503/17 адміністративне провадження №К/9901/2628/17, постанові 19.06.2018р. у справі № 243/4458/17 адміністративне провадження №К/9901/15568/18.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при пред'явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1410, 0 грн., що підтверджується оригіналом квитанції від 08.06.2018р. № 0.0..1 на суму 1410,0 грн. Відтак, з урахуванням того, що частина позовних вимог залишена без розгляду ухвалою суду від 09.10.2018р. та з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, стягненню на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Керуючись ст. 77, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.06.2018р. в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до ст. 137 п. 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 43 Закону України "Про статус суддів, у розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 11.12.2017р. з урахуванням раніше виплачених сум.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,8 (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська