Справа № 161/19430/17
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/434/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі головуючого-судді Пушкарчук В.П., з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 2625/20500/17 від 23.08.2017, за якою її визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що вона винесена з не встановленням фактичних обставин справи. Зокрема, в постанові зазначено, що вона 27.04.2017 року ввезла на територію України автомобіль. Вказує, що це не відповідає дійсності, оскільки вона не ввозила цей автомобіль на територію України. Окрім цього, у винесеній постанові митниці не перелічені та не зазначені, жодні документальні докази про те, чим мала позивач право керувати та розпоряджатись ввезеним нею автомобілем, чи безпосередньо вона подавала заяву на тимчасовий ввіз і брала на себе зобов'язання зворотнього вивозу даного автомобіля з території України. Докази на яких ґрунтується обвинувачення позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, є лише припущенням і недоліком у роботі митного органу, відтак тлумачаться на її користь і не можуть ставитись їй у вину. Жодної інформації про приналежність автомобіля до країни, фізичної чи юридичної особи, надання останніми позивачу права на користування чи розпоряджання даним автомобілем не має, також відсутні будь-які докази отримання чи безпосередньої наявності у неї водійського посвідчення, що виключає можливість керування автомобілями. На адресу суду представник позивача адвокат ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених в позовній заяві та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. На адресу суду представник Волинської митниці Порхун А. А. надіслав відзив на позовну заяву, просив суд у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. До відзиву надала документи щодо матеріалів, які були використані при прийнятті оскаржуваної постанови від 23.08.2017 року. Дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 та ч. 3ст. 7 МК України державна митна справа охоплює встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів тощо. Переміщення товарів через митний кордон України, пред'явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, регламентуються митними правилами (п.28 ч.1 ст. 4 МК України). Особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у МК України; за порушення (недотримання) цих правил у МК України передбачено адміністративну відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що Волинською митницею ДФС України встановлено, що 24 квітня 2017 року позивач ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Устилуг» Волинської митниці легковий автомобіль марки «NISSAN SERENA», реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1, в митному режимі «транзит». Факт не вивезення вищезазначеного автомобіля з України у встановлений строк Позивачем не заперечується, оскільки ОСОБА_1 жодного відношення до автомобіля не мала і не має, лише перебувала в ньому в якості пасажира при вїзді до України 24.04.2017 року. Жодних довірчих документів на право власності чи співвласності, а також на право користування даним автомобілем не мала і не має, відтак не знає де саме знаходиться даний автомобіль і кому фактично належить такий не знає. Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил та запобігання таким правопорушенням. Згідно з ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 531 МК України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду. Відтак, відповідач при прийнятті рішення про притягнення до відповідальності позивача, на підставі оцінки належних та допустимих зібраних доказів по справі необхідно було довести, що саме ОСОБА_1 мала право на керування, володіння, розпоряджання автомобілем марки «NISSAN SERENA», реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1. Оскільки ввозити автомобіль на митну територію може лише та особа, яка має законне право ним користуватись. Такі доводи можуть мати місце лише у випадку документального підтвердження наявності відповідних записів внесених до технічного паспорта даного автомобіля, доручення на управління чи розпорядження таким, заяв про дозвіл на ввезення автомобіля, наявності копій митних декларацій чи будь-яких письмових зобов'язань про вивезення тимчасово ввезеного автомобіля, тощо. У разі відсутності документальних відомостей про таке, звинувачення позивачки у вчиненому правопорушенні слід вважати таким, яке за змістом ст. 62 Конституції України ґрунтується виключно на упереджених припущеннях та повинно тлумачитись на її користь. Окрім цього, у винесеній постанові митниці не перелічені та не зазначені, а в матеріалах справи відсутні жодні документальні докази про те, хто слідував разом з позивачем в автомобілі та мав право керувати та розпоряджатись ним, хто безпосередньо подавав заяву на транзитний ввіз і брав на себе зобов'язання зворотнього вивозу даного автомобіля з території України. Слід відмітити, що відповідно до вимог п.7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби №1118 від 17.11.2005 року, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, в обов'язковому порядку пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, зокрема: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом. Однак, жодних оригіналів чи копій документів на ввезений автомобіль, а також тих, що посвідчують право власності чи користування ним митному органу позивач не пред'являла і не надавала, а копії чи ксерокопії таких взагалі відсутні в матеріалах справи. Враховуючи викладене, суд констатує, що 23.08.2018 відповідач при прийнятті постанови у справі про порушення митних правил не було здобуто та наведено жодних доказів наявності права ввезення саме ОСОБА_1 на митну територію України автомобіля з метою особистого користування, в митному режимі «транзит» та у подальшому, в порушення строку встановленого МК України, не вивезення нею його за митну територію України. Докази на яких ґрунтується обвинувачення позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст.470 МК України, є лише припущенням і недоліком в роботі митного органу, відтак тлумачаться на користь позивача і не можуть ставитись їй у вину. Жодної інформації про приналежність автомобіля до країни, фізичної чи юридичної особи, надання позивачу права на користування чи розпоряджання даним автомобілем в матеріалах справи не має, як і відсутні будь-які докази отримання чи безпосередньої наявності у неї водійського посвідчення, що виключає фізичну та гіпотетичну можливість управління нею автомобілями. Відтак, в діях позивача відсутній склад митного правопорушення, який передбачено ч.3 ст.470 МК України, а тому постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України слід скасувати. Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законом обставини. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, на основі викладеного суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача ознак порушення митних правил (адміністративного правопорушення), передбаченого ст. 470 МК України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, що згідно ст. 531 МК України є підставою для скасування оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 8,9,73,74,77,241, 242, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 8 ст. 247 КУпАП, ст.ст.192,460,470ч.3, 481,491,494 Митного Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Волинської митниці Державної фіскальної служби у справі про порушення митних правил № 2625/20500/17 від 23.08.2017 року у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень на ОСОБА_1. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено та підписано 01.10.2018 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук