Справа № 0340/1366/18
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1366/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Полетило П.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_4 районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування розпорядження та відмови, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3Г.) звернувся в суд із позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження ОСОБА_4 районної державної адміністрації (далі ОСОБА_4 РДА) №133 від 04 квітня 2013 року «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №687», визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області) №31-3-0.32-3787/2-18 від 01 червня 2018 року у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобовязати ГУ Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо погодження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ГУ Держгеокадастру у Волинській області листом від 01 червня 2018 року №31-3-0.32-3787/2-18 відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вказавши, що згідно із розпорядженням ОСОБА_4 РДА від 04 квітня 2013 року №133 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства на території Гораймівської сільської ради Маневицького району втратив чинність.

Позивач вважає відмову від 01 червня 2018 року №31-3-0.32-3787/2-18 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та розпорядження №133 від 04 квітня 2013 року «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №687» протиправними, оскільки вони суперечать вимогам Земельного кодексу України, у звязку з чим оскаржувана відмова та розпорядження підлягають скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог частини пятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

В подальшому, відповідно до ухвали суду від 28 серпня 2018 року розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позов від 16 серпня 2018 року за №9-3-0.6-5647/2-18 (а. с. 51-57) відповідач ГУ Держгеокадастру у Волинській області його вимог не визнав, мотивуючи тим, що відсутні підстави для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки розпорядженням ОСОБА_4 РДА від 04 квітня 2013 року №133 визнано таким, що втратило чинність розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №687 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», що слугувало основою для розроблення документації із землеустрою. Вважає, що оскаржувана відмова відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для визнання її протиправною та скасування немає. Просив в задоволенні позову відмовити.

В поданому до суду відзиві на позов від 12 вересня 2018 року №2563/34/218 (а. с. 75) відповідач ОСОБА_4 РДА позов заперечив, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. В обґрунтування своєї позиції вказав, що на виконання подання прокуратури Маневицького району Волинської області головою ОСОБА_4 РДА прийнято розпорядження від 04 квітня 2013 року №133, яким розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №687 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» визнано таким, що втратило чинність. Просив в задоволенні позову відмовити, справу розглядати за відсутності представника ОСОБА_4 РДА.

У поданій до суду відповіді на відзив від 25 вересня 2018 року (а. с. 86-88) позивач підтвердив власну правову позицію, не погодившись із доводами протилежної сторони.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що рішенням Гораймівської сільської ради Маневицького району Волинської області від 28 грудня 2011 року №13/12 (а. с. 17) погоджено надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 060 га у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_3 із земель господарського двору колишнього СВК «Кормін».

Відповідно до розпорядження першого заступника голови ОСОБА_4 РДА від 17 грудня 2012 року №687 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» (а. с. 15) та розпорядження голови ОСОБА_4 РДА від 27 грудня 2012 року №722 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 17 грудня 2012 року №687» (а. с. 16) ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,60 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства (обслуговування приміщення комори з піднавісом, що розташована за адресою: с. Гораймівка, вул. Партизанська, 17, та належить йому на праві приватної власності відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 14 грудня 2011 року) за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Гораймівської сільської ради.

На підставі розпоряджень від 17 грудня 2012 року №687 та від 27 грудня 2012 року №722 позивачем розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у власність) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Гораймівської сільської ради Маневицького району Волинської області.

Висновком відділу містобудування та архітектури ОСОБА_4 районної державної адміністрації Волинської області від 11 березня 2013 року №58 (а. с. 27) ОСОБА_3 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5959 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Маневицького району Волинської області громадянину.

10 травня 2018 року позивач звернувся до ОСОБА_4 РДА із заявою про затвердження та погодження розробленого проекту землеустрою та прийняття рішення про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Гораймівської сільської ради Маневицького району Волинської області площею 0,5959 га, на якій знаходиться належне йому на праві приватної власності приміщення комори з піднавісом, що розташована за адресою: с. Гораймівка, вул. Партизанська, 17 (а. с. 11). Вказана заява була передана за належністю до ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

Листом від 01 червня 2018 року №31-3-0.32-3787/2-18 (а. с. 10) ГУ Держгеокадастру у Волинській області повідомило позивача про відсутні підстави для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки згідно із розпорядженням від 04 квітня 2013 року №133 «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №687» дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства на території Гораймівської сільської ради Маневицького району втратив чинність.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до змісту частини шостої цієї статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно із положеннями частини сьомої вказаної статті рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини восьмої, девятої статті 118 Земельного кодексу України розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що розроблений проект землеустрою підлягає погодженню та затвердженню відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. У разі прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність одночасно вирішується питання про надання земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про затвердження проекту землеустрою або відмову у його затвердженні приймається у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17 та від 19 червня 2018 року у справі № 816/1920/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у звязку з тим, що розпорядженням ОСОБА_4 РДА від 04 квітня 2013 року №133 визнано таким, що втратило чинність розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №687 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», що слугувало основою для розроблення документації із землеустрою (а. с. 43 зворот).

Вказане розпорядження ОСОБА_4 РДА від 04 квітня 2013 року №133 прийняте на виконання подання прокурора Маневицького району Волинської області від 18 березня 2013 року №55-678 вих-13 про скасування розпорядження №687 від 17 грудня 2012 року та приведення його у відповідність до вимог чинного земельного законодавства України.

Однак, відповідно до статей 38, 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» рішення посадових осіб місцевих державних адміністрацій можуть бути оскаржені Президенту України, органу виконавчої влади вищого рівня, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини або до суду. Акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Водночас, суд зазначає, що розпорядження від 04 квітня 2013 року №133 «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №687» не містить жодних підстав відмови позивачу у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

Вказане розпорядження райдержадміністрації жодним чином не узгоджується з наведеними вище нормами законодавства, не відповідає встановленому порядку безоплатної передачі громадянам у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, оскільки прийнято за межами законодавчо визначеної процедури надання земельної ділянки у власність.

Одночасно, скасувавши розпорядження райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №687, відповідач не розглянув подану ОСОБА_3 заяву по суті і не прийняв рішення у відповідності до приписів частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

З огляду на викладене, суд вважає, що розпорядження ОСОБА_4 РДА від 04 квітня 2013 року №133 «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №687» прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, тому підлягає скасуванню як протиправне.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що також є обґрунтованою вимога позивача визнати протиправною та скасувати відмову ГУ Держгеокадастру у Волинській області №31-3-0.32-3787/2-18 від 01 червня 2018 року у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом в частині визнання протиправним та скасування розпорядження ОСОБА_4 РДА від 04 квітня 2013 року №133 «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №687», оскільки, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про прийняття райдержадміністрацією оскаржуваного розпорядження, а про його існування дізнався з листа ГУ Держгеокадастру у Волинській області №31-3-0.32-3787/2-18 від 01 червня 2018 року про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відтак, саме з цієї дати необхідно обчислювати шестимісячний строк звернення до суду (частина друга статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України), який позивачем не пропущений.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є підставні та підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо погодження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає наступне.

Обираючи правильний спосіб захисту порушених прав позивача, суд враховує роз'яснення, які наведені в пункті 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно яких у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду. За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача ГУ Держгеокадастру у Волинській повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо погодження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Волинській області та ОСОБА_4 РДА на користь ОСОБА_3 належить стягнути судовий збір в сумі 704 грн 80 коп. (з кожного), сплачений відповідно до квитанцій від 16 липня 2018 року № 0.0..1, № 0.0..1.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження ОСОБА_4 районної державної адміністрації №133 від 04 квітня 2013 року «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження першого заступника голови райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №687».

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №31-3-0.32-3787/2-18 від 01 червня 2018 року у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_3.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо погодження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (44681, Волинська область, Маневицький район, село Гораймівка, вулиця Молодіжна, будинок 1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 районної державної адміністрації (44600, Волинська область, Маневицький район, селище міського типу Маневичі, вулиця Незалежності, будинок 30, ідентифікаційний код 04051454) 704 (сімсот чотири) гривні 00 копійок понесених витрат по сплаті судового збору.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (44681, Волинська область, Маневицький район, село Гораймівка, вулиця Молодіжна, будинок 1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 67, ідентифікаційний код 39767861) 704 (сімсот чотири) гривні 00 копійок понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2018 року.