Справа № 810/3098/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2018-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року № 810/3098/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1) з позовом до Управління соціального захисту населення Бородянської районної адміністрації Київської області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Бородянської районної адміністрації Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення потерпілої від аварії на ЧАЕС 1-ї категорії;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Бородянської районної адміністрації Київської області прийняти документи ОСОБА_1 та внести подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4. Крім цього позивач вказує, що у січні 2018 року їй було встановлено третю групу інвалідності на підставі захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач зазначає, що у лютому 2018 року звернулася до Управління соціального захисту населення Бородянської районної адміністрації Київської області з питання заміни посвідчення потерпілої від аварії на ЧАЕС 4 категорії на посвідчення 1 категорії.

Проте, листом від 14.02.2018 №581/08 відповідач відмовив позивачу у видачі посвідчення потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, зазначивши в обґрунтування своєї відмови те, що у зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 було виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Таким чином, починаючи з 01.01.2015 Департаментом соціального захисту населення не приймаються подання на оформлення громадянам посвідчень постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

У той же час, позивач наголошує, що чинним законодавством України видача посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС 1 категорії не пов'язується з місцем проживання особи, а залежить від встановлення групи інвалідності та прив'язки захворювання до наслідків аварії на ЧАЕС.

Суд зазначає, що у встановлений судом п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідач правом надати суду відзив на позовну заяву не скористався.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2018 відкрито спрощене провадження у справі № 810/3098/18 без проведення судового засідання.

Відповідно до частини п'ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві в якості відповідача зазначено Управління соціального захисту населення Бородянської районної адміністрації Київської області.

При цьому, суд звертає увагу, що правильним найменуванням відповідача є Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області.

Таким чином, належним відповідачем у справі є саме Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області 12 січня 2002 року (а.с.11-16).

Відповідно до довідки №1835 від 19.07.2018 Бородянської селищної ради VII скликання Бородянського району Київської області, виданої ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, про те, що вона дійсно проживає в селищі міського типу Бородянка Київської області з 11.10.1986 по даний час (а.с.31).

Згідно з відомостями про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 (а.с.32-38), ОСОБА_1, зокрема:

- з 09.10.1985 - зарахована на посаду санітарки до Бородянської центральної районної лікарні;

- з 01.04.1986 - переведена на посаду медрегістратора поліклінічного відділення;

- з 10.01.1991 - звільнена за власним бажанням;

- з 17.01.1991 по 30.09.1991 - працювала робочою у хлібному цеху Бородянського хлібохарчового комбінату;

- з 03.10.1991 по 22.09.1993 - працювала пралею у Бородянській центральній районній лікарні;

- з 27.06.1991 по 14.09.1994 - працювала техпрацівницею в Палаці культури ім. Т.Г. Шевченка Бородянського відділу культури;

- з 24.10.1994 по 09.07.1996 - працювала санітаркою 1-го відділення Київської обласної психоневрологічної лікарні №2;

- з 16.04.1997 - прийнята машиністом по пранню білизни Бородянської центральної районної лікарні;

- з 01.04.1998 - переведена на 0,5 ставки санітарки прибиральниці інфекційного відділення;

- з 08.10.1998 - проведена атестація робочого місця;

- з 26.10.1998 - звільнена за угодою сторін;

- з 27.02.2001 по 07.08.2002 - працювала прачкою на час декретної відпустки у Бородянському будинку-інтернаті;

- з 07.08.2002 по 01.09.2002 - працювала пекарем у ТОВ «Газда»;

- з 05.09.2002 по 03.12.2002 - працювала на сезонній роботі по сортуванню картоплі у ПСП «Колос»;

- з 20.01.2005 - прийнята до Бородянської центральної районної лікарні на посаду молодшої медсестри поліклініки Немішаївської дільничної лікарні;

- з 25.03.2011 - переведена на посаду молодшої сестри Немішаївської амбулаторії загальної практики сімейної медицини;

- з 31.12.2012 - звільнена за переведенням до Бородянського центру первинної медико-санітарної допомоги;

- з 01.01.2013 - прийнята до Комунального закладу Бородянської районної ради «Бородянський центр первинної медико-санітарної допомоги» на посаду молодшої медичної сестри Немішаєвської амбулаторії загальної практики сімейної медицини по переводу з Бородянської центральної районної лікарні.

15 листопада 1995 року Київська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення серії НОМЕР_4 громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 р. (категорія 4) (а.с.10).

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 18.12.2017 №7078 на засіданні №51 від 07.12.2017 за результатами розгляду звернення позивача та наданої згідно Переліку та зареєстрованої в ЦМЕК 29.11.2017 документації на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, встановлено основний діагноз: «Злоякісне новоутворення тіла матки, ст. І-В, рТ1bN1M0G1, кл.гр.ІІІ». Згідно експертного висновку захворювання ОСОБА_1 пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.8).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Обласної спеціалізованої МСЕК від 30.01.2018 серії АВ №0770636 позивачу з 26.01.2018 встановлено третю групу інвалідності довічно та зазначено причину інвалідності - захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.9).

Судом встановлено, що Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області, розглянувши звернення позивача щодо подання документів на визнання статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи з видачею посвідчення категорії 1, надало відповідь листом № 581/08 від 14.02.2018 (а.с.7).

У вищевказаному листі № 581/08 від 14.02.2018 відповідач зазначив, що ОСОБА_1 дійсно отримувала посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) НОМЕР_4 від 15.11.1995, видане Київською обласною державною адміністрацією. Відповідач вказав, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та відповідне посвідчення діє на час постійного проживання або роботи чи постійного навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Крім цього, відповідач зазначив, що причинний зв'язок захворювання з наслідками Чорнобильської катастрофи позивачу було встановлено 30.01.2018 як потерпілій від Чорнобильської катастрофи на підставі посвідчення 4 категорії.

У той же час, як вказує у листі № 581/08 від 14.02.2018 відповідач, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2015, виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 № 791а-XII, а саме, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Також, відповідач у вищевказаному листі зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно із яким видача відповідних посвідчень проводиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Відповідач звертає увагу, що поновлення розгляду порушеного питання можливе лише за умови внесення відповідних змін до чинного законодавства України.

Не погоджуючись із відмовою відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_1з 11.10.1986 по даний час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Бородянської селищної ради VII скликання Бородянського району Київської області №1835 від 19.07.2018 (а.с.31).

Також, відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 (а.с.32-38), ОСОБА_1, зокрема: з 09.10.1985 по 10.01.1991 працювала у Бородянській центральній районній лікарні на посадах санітарки та медрегістратора поліклінічного відділення; з 17.01.1991 по 30.09.1991 працювала робочою у хлібному цеху Бородянського хлібохарчового комбінату; з 03.10.1991 по 22.09.1993 працювала пралею у Бородянській центральній районній лікарні; з 27.06.1991 по 14.09.1994 працювала техпрацівницею в Палаці культури ім. Т.Г. Шевченка Бородянського відділу культури; з 24.10.1994 по 09.07.1996 працювала санітаркою 1-го відділення Київської обласної психоневрологічної лікарні №2; з 16.04.1997 по 26.10.1998 працювала у Бородянській центральній районній лікарні на посадах машиніста по пранню білизни та санітарки прибиральниці інфекційного відділення; з 27.02.2001 по 07.08.2002 працювала прачкою на час декретної відпустки у Бородянському будинку-інтернаті; з 07.08.2002 по 01.09.2002 працювала пекарем у ТОВ «Газда»; з 05.09.2002 по 03.12.2002 працювала на сезонній роботі по сортуванню картоплі у ПСП «Колос»; з 20.01.2005 по 31.12.2012 працювала у Бородянській центральній районній лікарні на посадах молодшої медсестри поліклініки Немішаївської дільничної лікарні та молодшої сестри Немішаївської амбулаторії загальної практики сімейної медицини; з 01.01.2013 прийнята до Комунального закладу Бородянської районної ради «Бородянський центр первинної медико-санітарної допомоги» на посаду молодшої медичної сестри Немішаєвської амбулаторії загальної практики сімейної медицини по переводу з Бородянської центральної районної лікарні.

Відтак, обставини справи свідчать, що позивач, зокрема, з 09.10.1985 по 10.01.1991 працювала у Бородянській центральній районній лікарні та з 11.10.1986 по даний час мешкає та зареєстрована у смт. Бородянка Бородянського району Київської області, яке постановою Кабінету Міністрів УРСР «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» №106 від 23.07.1991 було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Зважаючи на те, що позивач більше 4 років проживає та працювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю, Київською обласною державною адміністрацією 15.11.1995 позивачу було видано посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 р. (категорія 4) серії В-І №2400879 (а.с.10).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення, визначено Законом УРСР від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-XII, із змінами і доповненнями, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

За приписами пункту 4 частини першої статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Зважаючи на те, що позивач постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, і станом на 1 січня 1993 року проживала та працювала у цій зоні не менше чотирьох років, ОСОБА_1, у розумінні Закону №796-XII, безумовно, є потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Частиною першою статті 65 Закону №796-XII встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі - Порядок №51 який був чинним в період виникнення спірних правовідносин).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 6 Порядку №51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Частиною третьою статті 15 Закону №796-XII передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення статті 15 Закону №796-XII кореспондують з приписами пункту 10 Порядку №51, відповідно до якого посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 7).

Отже, особи, які станом на 1 січня 1993 року постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом №796-XII.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону №796-XII до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Частиною першою статті 12 Закону №796-XII передбачено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

З 26 січня 2018 року ОСОБА_1 було встановлено довічно 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0770636 від 30.01.2018 (а.с.9).

Отже, з матеріалів справи вбачається наявність у позивача всіх юридичних підстав для встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі посвідчення потерпілого 1 категорії, оскільки статтею 14 Закону №796-XII визначено, що до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії можуть бути віднесені інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, який встановлений, зокрема, обласною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №802/1445/17-а (№К/9901/1750/17), яка відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Підставою звернення позивача до суду із цим позовом є саме відмова відповідача у направленні документів до Київської обласної державної адміністрації для встановлення позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

Відмовляючи у направленні документів до Київської обласної державної адміністрації для встановлення позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, відповідач посилається на Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 № 791а-XII та, зокрема, зону посиленого радіоекологічного контролю, в тому числі смт. Бородянка, виключено з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, з приводу чого суд зазначає таке.

Абзацом третім пункту 10 Порядку №51 передбачено, що видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Отже, до функцій відповідача входить складання та направлення подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на підставі отриманих документів.

Відмовляючи позивачу в оформленні подання для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, відповідач діяв з перевищенням своїх повноважень, оскільки в його компетенцію відповідно до чинного законодавства входить лише функція прийняття необхідного пакету документів та підготовка подання до Київської обласної державної адміністрації, яка, у свою чергу, має повноваження приймати рішення щодо надання особі статусу постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС або відмови у такому статусі.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови в оформленні подання до Київської обласної державної адміністрації про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення, яка викладена у листі №581/08 від 14.02.2018.

При цьому, суд звертає увагу, що неправильне словесне вираження позивачем способу захисту порушеного права не є підставою для відмови в його захисті, оскільки правомірність вимог позивача підтверджується матеріалами справи, а відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача прийняти документи ОСОБА_1 та внести подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржувана відмова відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача прийняти документи ОСОБА_1 та внести подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії.

При цьому, суд зазначає, що у період розгляду справи судом, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» від 11 липня 2018 р. № 551, якою, зокрема, затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян.

Суд звертає увагу, що вищевказана постанова Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 набрала чинності з 25.07.2018.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої пункту 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 (далі - Порядок №551), посвідчення видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Згідно з частиною п'ятою пункту 11 Порядку №551 рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що у відповідача були наявні законні підстави для оформлення та направлення подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про надання позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт є владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б свідчили про правомірність відмови в оформленні та направленні подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про надання позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської категорії 1 та видачі відповідного посвідчення, не надав.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у сумі 1409,60 грн., що підтверджується квитанціями від 27.02.2018 №129271001 на суму 704,80 грн. та від 19.03.2018 №0.0.990852996.1 на суму 704,80 грн., оригінали яких наявні в матеріалах справи (а.с. 2, 3).

Верховний Суд України в постанові від 14.03.2017 (справа №П/800/559/16) зазначив про те, що системний аналіз частини першої статті 6, частини другої статті 162, частини п'ятої статті 171-1 КАС дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Отже, суд зазначає, що у даному випадку вимога про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити певні дії, є однією позовною вимогою, за звернення до суду із якою підлягало сплаті 704,80 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області.

Решта суми судового збору, сплаченого позивачем за подачу даного позову надмірно у сумі 704,80 грн., підлягає поверненню на користь позивача з Державного бюджету України.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача-1, який є суб'єктом владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб'єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об'єктивних обставин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 250, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови в оформленні подання до Київської обласної державної адміністрації про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення, яка викладена у листі №581/08 від 14.02.2018.

3. Зобов'язати Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області прийняти документи ОСОБА_1 та внести подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області (07801, Київська обл., Бородянський район, селище міського типу Бородянка, вулиця Центральна, будинок 230, ідентифікаційний код 03193784).

5. Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) суму надмірно сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

6. Встановити для Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області строк для надання суду звіту про виконання судового рішення - 10 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано - 13.09.2018 р.

Суддя Кушнова А.О.