Справа № 826/12189/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 жовтня 2018 року № 826/12189/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни до Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування рішення про опис майна у податкову заставу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось публічне акціонерне товариство «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Черкаській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 06.09.2017 №22001/23-00-17-017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що починаючи з 13.05.2015 розпочалась процедура ліквідації АТ «Златобанк», яка здійснюється у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та, відповідно, на АТ «Златобанк» не розповсюджуються вимоги Податкового кодексу України з питань погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу, а тому рішення про опис майна у податкову заставу винесене з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що прийняте контролюючим органом рішення є правомірним, оскільки останнє з урахуванням податкового законодавства не є виконавчим документом, а відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не спонукає до примусового стягнення коштів, жодних заходів примусового характеру щодо стягнення боргу до позивача відповідачем засновано не було.

Так, у судовому засіданні судом встановлено, що позивачем пред'явлено позовні вимоги, які згідно ч. 6 ст. 12 КАС України належить до справ незначної складності та у відповідності до ч. 1 ст. 257 КАС України підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи зазначені обставини, судом у судовому засіданні було ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

АТ «Златобанк» 12.09.2017 отримано лист ГУ ДФС у Черкаській області від 06.09.2017 №22043/23-00-17-017, яким повідомлено позивача про наявність у нього податкового боргу в розмірі 2 036,80 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості.

У листі відповідач також просив надати перелік майна, яке перебуває у власності позивача, балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу.

Разом з листом позивачу надіслано також рішення про опис майна у податкову заставу від 06.09.2017 №22001/23-00-17-017.

Позивач, не погоджуючись із рішенням, вражає його незаконним та таким, що прийняте всупереч нормам чинного законодавства, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 відкликано банківську ліцензію АТ «Златобанк». Рішенням № 99 від 13.05.2015 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру Ліквідації АТ «Златобанк». Наказом № 156 від 13.05.2015 призначено В.І. Славінського уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» строком на 1 рік з 13 травня 2015 року по 12 травня 2016 року включно.

У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 13.05.2015 № 99 «Про початок процедури ліквідації АТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», із змінами внесеними згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18.05.2015 № 100, Фондом з 20 травня 2015 року розпочато виплати коштів вкладникам АТ «Златобанк».

В газеті «Голос України» № 86 (6090) від 19.05.2015 опубліковано повідомлення про початок процедури ліквідації АТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк».

В подальшому було продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Златобанк» до 13.05.2018 року включно згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 №391.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.05.2017 №1977 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію з 18.05.2017 призначено Славкіну М.А.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Отже, вчинення дій щодо стягнення з позивача податкового боргу в порядку статті 57, пункту 59.1 статті 59, пункту 89.3 статі. 89 Податкового кодексу України є протиправним.

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За змістом частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до статі 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (частина 3 вказаної статті).

Отже, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним відносно Податкового кодексу України у правовідносинах стягнення заборгованості з банків, в яких введено тимчасову адміністрацію та процедуру ліквідації.

Таким чином, стягнення податкової заборгованості з такого банку має відбуватися виключно в порядку спеціального законодавства, яким є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Між тим, відповідно до пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Статтею 89 Податкового кодексу України врегульовано питання виникнення права податкової застави.

З матеріалів справи вбачається, що оголошення про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку та початок процедури ліквідації АТ «Златобанк» (в газеті «Голос України» № 86 (6090) від 19.05.2015) було оприлюднене відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Тобто станом на час прийняття оскаржуваного рішення від 06.09.2017 №22001/23-00-17-017 податковий орган був обізнаний про ліквідацію АТ «Златобанк».

Крім цього, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що оскаржене рішення про опис майна у податкову заставу прийнято податковим органом на підставі приписів статті 89 Податкового кодексу України, норми якого не регулюють, зокрема, питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, суд дійшов висновку щодо протиправності прийняття відповідачем рішення про опис майна у податкову заставу на підставі приписів Податкового кодексу України щодо банку, на якого поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки таке рішення суперечать пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, рішення про опис майна у податкову заставу від 06.09.2017 №22001/23-00-17-017 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

Водночас, позивач надав достатньо доказів в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Черкаській області про опис майна у податкову заставу від 06.09.2017 №22001/23-00-17-017.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур