Справа № 826/11549/18
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2018-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року № 826/11549/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

24 липня 2018 р. до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника основної винагороди від 13 липня 2018 р. ВП № 55616545 та від 18 липня 2018 р. ВП № 55617236.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані постанови відповідачем винесено протиправно, оскільки відповідачем у примусовому порядку в рамках виконавчих проваджень № 55616545 та № 55617236 фактично стягнуто було 349 753 грн 63 коп., тоді як стягненню підлягала заборгованість у сумі 2 522 530 грн 16 коп. Зазначив, що відповідачем протиправно було здійснено розрахунок основної винагороди, виходячи із загальної суми, що підлягала стягненню з позивача за виконавчим документом (2276,07 дол США та 13 405 грн 55 коп.), проте, в примусовому порядку була стягнута заборгованість лише в частині 349 753 грн 63 коп.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив, в якому у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що оскаржувані постанови винесені правомірно та у звязку з тим, що відповідачем на примусове виконання виконавчого листа, зокрема, було вжито ряд заходів, після яких боржником було внесено на рахунок з обліку депозитних сум часткова сума в рахунок погашення заборгованості. Стверджував, що приватний виконавець як субєкт незалежної професійної діяльності самостійно, тобто, власним коштом забезпечує себе матеріально-технічними засобами, здійснює виплату заробітної плати помічнику, сплачувати податки та збори у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням сторін.

28 вересня 2018 р. представники сторін подали до суду письмові заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

За таких обставин на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

13 та 18 липня 2018 р. відповідачем було винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 55616545 в сумі 6948 дол США та 13 405 грн 55 коп. та ВП № 55617236 про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 3237 грн 76 коп. відповідно.

У звязку з тим, що позивач вважає такі постанови такими, що винесені протиправно, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 р. № 1403-VIII» (далі Закон № 1403-VIII), Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 р. № 1404-VII (далі Закон № 1404-VII) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. №512/5 (далі - Інструкція - № 512/5) та Порядком виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 р. № 643 (далі - Порядок № 643).

Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом № 1404-VIII та Інструкцією № 512/5.

Закон № 1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону № 1404-VII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як убачається з ст. 4 Закону № 1404-VII, названою нормою визначено вимоги до виконавчого документа.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до вимог ч. 2 названої норми приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Строк зайняття діяльністю приватного виконавця обчислюється з дня внесення інформації про приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

До строку зайняття діяльністю приватного виконавця не зараховується строк зупинення діяльності приватного виконавця.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом № 1404-VIII випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до вимог ст. 16 вказаного Закону приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є субєктом незалежної професійної діяльності.

Водночас, ст. 18 Закону № 1403-VIII визначено вимоги до приватного виконавця, а в ст. 25 - визначено територію виконавчого округа.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII визначено конкретні випадки, коли виконавчий збір не стягується, а саме:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" ;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 45 Закону № 1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як убачається з п. 1 та 3 ч. 2 ст. 56 Закону № 1404-VIII, арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Так, ч. 4 ст. 56 Закону № 1404-VIII визначено, що копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 лютого 2017 р. у справі №361/5281/16-ц було стягнено солідарно з позивача та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ БАНК» (далі - ПАТ "БМ БАНК") заборгованість за кредитним договором від 19 серпня 2008 р. за № 553/190808 в сумі 82 760,73 доларів США (вісімдесят дві тисячі сімсот шістдесят доларів США 73 центи), з яких: заборгованість по кредиту - 69 665,40 доларів США, заборгованість по процентам - 13 095,33 доларів США; пеню в розмірі 134 055 грн 50 коп. (сто тридцять чотири тисячі п'ятдесят п'ять гривень 50 коп.), з них: пеня за несвоєчасно погашені проценти - 99 003 грн 34 коп.; пеня за несвоєчасно погашений кредит - 35 052 грн 16 коп. та судовий збір в сумі 32 377 (тридцять дві тисячі триста сімдесят сім) грн. 55 коп.

18 лютого 2017 р. Броварським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі № 361/5281/16-ц про стягнення солідарно з позивача та ОСОБА_3 на користь ПАТ «БМ БАНК»: заборгованість за кредитним договором від 19 серпня 2008 року за № 553/190808 в сумі 82 760,73 доларів США (вісімдесят дві тисячі сімсот шістдесят доларів США 73 центи), з яких: заборгованість по кредиту - 69 665,40 доларів США, заборгованість по процентам - 13 095,33 доларів США; пеню в розмірі 134 055,50 грн. (сто тридцять чотири тисячі п'ятдесят п'ять гривень 50 коп.), з них: пеня за несвоєчасно погашені проценти - 99 003,34 грн.; пеня за несвоєчасно погашений кредит - 35 052,16 грн., в якому боржником було вказано позивача (т. 1 а.с. 89).

23 січня 2018 р. відповідачем за заявою стягувача ПАТ «БМ БАНК» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55616545 на виконання виконавчого листа, виданого 18 лютого 2017 р. (т. 1 а.с. 104).

Крім того, відповідачем в рамках виконавчого провадження ВП №55616545 було винесено:

- 23 січня 2018 р. постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, якою було об'єднано виконавчі провадження № 55616545 та № 55617236 у зведене виконавче провадження ВП № 55618057 (т. 1 а.с. 105);

- 23 січня 2018 р. постанову про арешт майна боржника, яким накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить позивачу, в межах суми стягнення (т. 1 а.с. 106);

- 30 січня 2018 р. постанову про арешт майна (коштів) боржника (т. 1 а.с. 131);

- 30 січня 2018 р. постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника (т. 1 а.с. 131, 139);

- 2 лютого 2018 р. постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (т. 1 а.с. 148, 150, 152, 206);

- 13 лютого 2018 р. постанову про розшук майна боржника (т. 1 а.с. 174).

19 березня 2018 р. відповідачем було видано розпорядження №55616545, згідно яким грошові кошти у сумі 125 000 грн 00 коп., які надійшли 19 березня 2018 р., грошові кошти у сумі 140 000 грн 00 коп., які надійшли 19 березня 2018 р., грошові кошти у сумі 130 000 грн 00 коп., які надійшли 19 березня 2018 р. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №361/5128/16-ц, виданого 18 лютого 2017 р., необхідно перерахувати: 349 753 грн 63 коп. на користь ПАТ «БМ Банк»; 34 975 грн 37 коп. на користь відповідача.

Наведене свідчить, що відповідачем з позивача при виконанні рішення суду було фактичного стягнено заборгованість частково, зокрема, у сумі 349 753 грн 63 коп.

При цьому, у судовому засіданні встановлено та визнано сторонами, що за виконавчим документом стягненню підлягала сума 2 523 357 грн 78 коп.

13 липня 2018 р. відповідачем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу в рамках виконавчого провадження №55616545, згідно з якою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII за заявою стягувача - ПАТ «БМ БАНК» від 20 червня 2018 р. №4367-05/5 про повернення стягувачу виконавчого листа (т. 2 а.с. ).

Крім того, у цей же день 13 липня 2018 року відповідачем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди на користь відповідача в рамках виконавчого провадження №55616545 у сумі 6 948,93 дол США та 13 405 грн 55 коп. по виконанню виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області №361/5281/16- ц.

У вказаній постанові відповідач зазначає, що при примусовому виконанні зазначеного виконавчого документу відповідачем вже стягнено з боржника основну винагороду приватного виконавця в розмірі 34 975 грн 37 коп., що по курсу НБУ станом на 19 березня 2018 р. становить 1 327,14 доларів США.

У подальшому 18 липня 2018 р. в ВП № 55616545 відповідачем було винесено постанови:

- про припинення розшуку майна боржника (т. 2 а.с. );

- про зняття арешту з майна (т. 2 а.с. ).

Крім того, 7 лютого 2017 р. Броварським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі № 361/5281/16-ц про стягнення солідарно з позивача, ОСОБА_3 на користь ПАТ "БМ БАНК" судовий збір у сумі 32 377 грн 55 коп. (т. 1 а.с. 64-65).

23 січня 2018 р. відповідачем на примусове виконання вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП № 55617236 (т. 1 а.с. 69).

24 січня 2018 р. відповідачем видано розпорядження № 55617236, згідно з яким готівкові кошти, що надійшли 24 січня 2018 р. від ПАТ "БМ БАНК" в сумі 647 грн 56 коп. на рахунок для зарахування коштів виконавчого провадження, керуючись ст. 47 Закону № 1404-VIII, необхідно перерахувати 51 грн витрат виконавчого провадження за користування АСВП (т. 1 а.с. 70).

26 січня 2018 р. відповідачем у межах ВП № 55617236 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (т. 1 а.с. 78).

18 липня 2018 р. відповідачем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 55617236 у зв'язку з надходженням від ПАТ "БМ БАНК" заяви про повернення виконавчого документа (т. 1 а.с. 84).

Крім того, 18 липня 2018 р. відповідачем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди на користь відповідача в рамках виконавчого провадження №55617236 у сумі 3237 грн 76 коп. (т. 1 а.с. 81).

При вирішенні правомірності винесення відповідачем постанов про стягнення з боржника основної винагороди від 13 та 18 липня 2018 р. у ВП № 55616545 та №55617236 відповідно, судом враховано таке.

Відповідно до листа відповідача від 21 червня 2018 р. у ВП №55616545, направленого на адресу ПАТ «БМ Банк», в процесі виконання виконавчого провадження позивачем з метою виконання рішення суду, на депозитний рахунок відповідача було сплачено грошові кошти, які, відповідно до платіжного доручення №388 від 20 березня 2018 р. у розмірі 349 753 грн 63 коп. було перераховано на рахунок стягувача (т. 2 а.с. ).

При цьому, відповідачем визнано той факт, що ним було отримано основну винагороду на загальну суму 34 975 грн 37 коп., що по курсу НБУ станом на 19 березня 2018 р. становить 1 327,14 доларів США.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону № 1404-VІП виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 40 названого Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Як убачається з ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VІП, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.45 названого Закону основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Отже, за Законом основна винагорода приватного виконавця підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному Законом № 1404-VIII, який в даному випадку обумовлює можливість винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця після повернення виконавчого документа згідно зі ст. 37 Закону у випадку, якщо така винагорода ще не стягнута.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону № 1403-VIII, за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Згідно з вимогами п.19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Системний аналіз вищенаведених норм дає можливість зробити висновок про те, що обовязковими умовами стягнення основної винагороди приватного виконавця є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття приватним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Крім того, законодавець чітко визначив, що основна винагорода приватного виконавця стягується з фактично стягнутої суми; розмір основної винагороди приватного виконавця вираховується також з фактично стягнутої суми.

Судом також враховано, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою за вчинення ним заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до фактичного виконання рішення. При стягненні основної винагороди приватного без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми основної винагороди або ж стягнення її без реального виконання рішення суду, що має місце у даному випадку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене свідчить, що фактичного стягнення суми коштів у повному обсязі за виконавчим документом не відбулося. Відповідач забезпечив часткове стягнення з позивача заборгованості, при цьому з цієї суми відразу було стягнено основну винагороду у відповідному розмірі, отже, винесені відповідачем 13 та 18 липня 2018 р. постанови про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 55616545 та №55617236 відповідно є протиправними та підлягають скасуванню.

Водночас, при вирішенні справи судом не може бути взято до уваги посилання відповідача на обставини, викладені у відзиві, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами щодо конкретних сум, стягнутих відповідачем у примусовому порядку.

Як убачається з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем цього зроблено не було.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного адміністративного позову у сумі 2063 грн 63 коп., підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 про стягнення з боржника основної винагороди від 13 липня 2018 р. ВП № 55616545.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 про стягнення з боржника основної винагороди від 18 липня 2018 р. ВП № 55617236.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2063 (дві тисячі шістдесят три) грн 63 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.