Справа № 356/353/18
Суддя: Лялик Р. М.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/353/18
№ провадження 2-а/356/26/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.18 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А.

За участю позивача ОСОБА_1

Представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області про скасування постанови серії НК № 058804 від 08.06.2018 року про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області про скасування постанови серії НК № 058804 від 08.06.2018 року про адміністративне правопорушення. Свою позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що 08.06.2018 року близько 24 години 00 хвилин вийшов з торгового центру «АТБ», що знаходиться по вул. Шевченків шлях в м. Березань Київської області, та попрямував до автомобіля НОМЕР_1, яким приїхав до вищевказаного центру та припаркував його на стоянці, позначеній знаком 5.38 Правил дорожнього руху. Додаткові таблички та горизонтальна розмітка, що діє у відповідності до знака 34.1.30 Правил дорожнього руху, там були відсутні. В цей час до нього підійшло двоє працівників поліції, які вказали на порушення останнім правил дорожнього руху, перевірили його документи та повідомили, що копія постанови по факту вчинення ним правопорушення буде надіслана позивачу поштою, після чого сіли у свій автомобіль та поїхали. 19.06.2018 року позивач отримав спірну постанову серії НК № 058804 від 08.06.2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП. Разом з тим, вважає, що вказану постанову винесено неправомірно, так як жодних порушень він не вчиняв, окрім того, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, розгляд справи був проведений без його, позивача, участі, а також позбавлено права ознайомитись з матеріалами справи, надати пояснення та свої докази, відтак, просить визнати спірну постанову неправомірною та скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просив задовольнити, пояснивши при цьому,що дійсно того дня приїхав до магазину «АТБ» в м. Березань Київської області, зупинився на порожній парковці перед магазином та пішов у справах. Коли повернувся, то побачив біля свого автомобіля працівників поліції, які вказали на порушення останнім правил парковки, а саме паркування на місці для інвалідів. При цьому позивач відзначив, що справді побачив нанесену на паркувальне місце дорожню розмітку 1.30 вже тоді, коли почав відїжджати від магазину. Окремо зіслався на погану видимість нанесеного зображення, у звязку з чим не помітив його, паркуючись.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та надав відзив на позовну заяву, в якому вказував, що, всупереч таким посилання позивача, працівниками поліції було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачену ст.ст. 276, 278-279 КУпАП. Під час розгляду справи заяв та клопотань від ОСОБА_1 не надходило, від написання пояснень по суті справи останній відмовився. При цьому, вказував, що ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та пункту 34.1.30 ПДР. При цьому, дорожня розмітка 1.30 позначає місця для стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід», та наноситься на місце стоянки самостійно, без таблички 7.17 та знаку 5.38. Також відповідач зазначив, що сама розмітка 1.30 була нанесена адміністрацією магазину «АТБ», який знаходиться в м. Березань, вул. Шевченків шлях, 156А на виконання вимог ч.ч. 6-11 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2018 року поліцейським Березанського ВП, капралом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 058804 від 08.06.2018 року за ч. 5 ст. 122 КУпАП, у відповідності до якої водій ОСОБА_1 о 23 годині 50 хвилин в день складення постанови в м. Березань Київської області, по вул. Шевченків шлях, 156А, керуючи автомобілем ВАЗ 21102, д.н.з. НОМЕР_2, здійснив зупинку на місці для інвалідів, позначений дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п. 8.1 Правил дорожнього руху, та якою постановлено застосувати до правопорушника позивача по справі - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 020 грн.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 року (далі ПДР), особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 5 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 5 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Так, пунктом 8.1 ПДР передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

При цьому, за змістом п. 8.5 ПДР, дорожня розмітка використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Так, відповідно до розділу 34 ПДР горизонтальна дорожня розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

При цьому, як вказує примітка до ст. 152-1 КУпАП, місцями, призначеними для паркування (у тому числі безоплатного паркування) транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування транспортних засобів, у тому числі біля житлових будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, на тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів), вважаються місця, позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

У відповідності до положень абз. 2-3 п. 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1342, на місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а саме транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, не можуть бути розміщені інші транспортні засоби. У разі паркування на таких місцях, інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відтак, виходячи із системного аналізу вказаних вище норм права, паркування (як стоянка, так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, що позначене дорожньою розміткою 1.30, тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Як встановлено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

В той же час, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч. 1 ст. 78 КАС України).

Так, враховуючи вказане, твердження позивача щодо відсутності на місці події відповідних табличок, а також дорожньої розмітки 1.30 ПДР як обґрунтування відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, не відповідають дійсності та спростовуються його поясненнями, наданими в судовому засіданні, відтак, розцінюються судом як такі, що спрямовані на побудову позиції захисту особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з метою уникнення від відповідальності.

Будь-яких інших доказів на спростування обставин, покладених в основу прийнятого субєктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи вказане, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов до висновку про наявність в діях позивача факту невиконання вимог дорожньої розмітки 1.30 ПДР, а відтак і події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, а тому спірна постанова є законною, а позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 268-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245 КУпАП,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3), до Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, що розташований за адресою: Київська область, м. Березань, вул. Шевченків шлях, 32, про скасування постанови серії НК № 058804 від 08.06.2018 року про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Шостого апеляційного адміністративного суду через Березанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4