Справа № 759/13494/17
Суддя: Миколаєць І. Ю.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/87/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Миколаєць І.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (03142, АДРЕСА_1) до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області Іткіна Романа Вікторовича (13500, АДРЕСА_2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2017 року ОСОБА_1 (засобами поштового зв»язку) вернувся до Святошинського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області Іткіна Р.В. про скасування постанови від 01.09.2017 року серії АР № 190580 про накладення адміністративного стягнення.

Свою вимогу позивач обґрунтовує тим, що 01.09.2017 поліцейським Іткіним Р.В. було складено адміністративну постанову серії АР № 190580 якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Вказує, що він дотримувався всіх вимог правил дорожнього руху. В обгрунтування свої вимог позивач посилається на те, що серед матеріалів про адміністративне правопорушення є лише оскаржувана постанова, інші докази порушення відсутні; адміністративний матеріал не оформлений належним чином; позивач не мав можливості скористатися своїми правами в повному обсязі; розгляд справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу; поліцейський перевищив повноваження і знаходився в режимі патрулювання в місцевості поза місцем своєї дислокації. А тому позивач вважає, що дану постанову винесено незаконно та з грубим порушенням норм законодавства, за правопорушення, якого позивач не скоїв.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.09.2017р. провадження у справі відкрито

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 19.02.2018 р. продовжено розгляд адміністративного позову за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзиву не надав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішеня справи.

У відповідності до п.6 ч.6 ст.12 КАС України, справами незначної складності є справи щодо оскарження рішеня суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення АР № 190580 від 01.09.2017 р., ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Nissan Terrano ІІ», д.н.з. НОМЕР_1, в смт. Попільня по вул. Київській при виїзді на а/д Житомир-Сквира 71 км., здійснив поворот ліворуч, чим порушив вимогу 7.2 ПДР України, отже скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпПА. (а.с. 6).

Суд, зважаючи на обов'язок доказування відповідачем у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, відповідно до норми ч.2 ст. 71 КАС України та зважаючи на встановлення вказаною нормою презумпції вини відповідача вважає, що презумпція вини не є абсолютною, оскільки не звільняє суд від обов'язку ухвалити справедливе та правосудне рішення, встановивши обставини справи.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов»язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

П. 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

П. 2.9. (д) ПДР водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно ст. 9 КУпПА адміністративним правопорушеням (проступком) визнається протиправна винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпПА перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

При цьому, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорущшення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушенн, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для првильного вирішення справи.

Суд також виходить з норми ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів посадовою особою, яка оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.4 та ч. 5 ст. 258 КупАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодкексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне праворушеня особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов»язана скласти протокол про адміністративне правопорушеня відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Так процедура розгляду поліцейськими справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні праворушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р, зареєстрованої у Міністрерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853. Згідно п. 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адмінітративне правопорушення без складання відповідного протоколу. У п. 2 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративне правопорушення.

Таким чином, інспектор патрульної служби, який уповноважений виносити постанову про притягнення до адмінвідповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право розглядати адміністративні справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення, а не за місцезнаходженням УПП у м. Києві ДПП.

Отже, суд вважає, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейським сектору реагування патрульної поліції Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області Іткіним Р.В., який є посадовою особою та виконує посадові інструкції, керуючись Правилами дорожнього руху України та своєю правосвідомістю, встановив порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі.

За змістом ч. 4 ст.161 КАС України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Посилання позивача на ненадання йому можливості на отримання правової допомоги спростовується його можливістю на оскарження постанови, якою він скористався. Пред'явлення патрульним на вимогу особи картки маршруту патрулювання не передбачено відповідними нормами на які посилається позивач.

Позивач нічим не довів відсутність у своїх діях порушень Правил дорожнього руху України та не довів, що постанову про накладення адміністративного стягнення було складено з порушенням діючих норм законодавства. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72, 77, 243, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд, ст.ст. 9, 122, 251, 252, 258, ст. 288 Кодексу України про адміністративне правопорушення суд,

ВИРІШИВ:

Залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 (03142, АДРЕСА_1) до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області Іткіна Романа Вікторовича (13500, АДРЕСА_2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судовог орішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження у відповідний строк від дня вручення рішення суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць