Справа № 2040/6542/18
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"03" жовтня 2018 р. № 2040/6542/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Попова А.О.

представника позивача - Костенко Г.О.,

представника позивача - ОСОБА_13,,

представника відповідача - Довгого В.Є,,

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Харківського машинобудівного коледжу (61068, м. Харків, вул. Плеханівська, 79)
до Північно-східного офісу Держаудитслужби (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 4 під'їзд, 10 поверх)
про скасування вимоги ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Харківський машинобудівний коледж, звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконними та скасувати п.п. 1, 2, 3 та 7 Вимоги щодо усунення порушень законодавства Північно-східного офісу Держаудитслужби від 26.07.2018 №20-03-25/4836.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем було винесено Вимогу щодо усунення порушень законодавства від 26.07.2018 №20-03-25/4836, з п.п. 1, 2, 3 та 7 якої позивач не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що порушують норми чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судове засідання з'явилися, щодо задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі зазначивши, що п.п. 1, 2, 3 та 7 Вимоги щодо усунення порушень законодавства від 26.07.2018 №20-03-25/4836 є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», на підставі п. 2.1. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби України на II квартал 2018 року та на підставі направлення на проведення ревізії, виданого в.о. начальника Північного-східного офісу Держаудитслужби ОСОБА_5 від 20.04.2018 № 347, ревізійною групою, яку очолювала головний державний аудитор відділу контролю у галузі освіти, науки, спорту та інформації Північно-східного офісу Держаудитслужби ОСОБА_4 проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності „ Харківського машинобудівного коледжу (далі - ХМК або Коледж) за період з 01.01.2014 по 31.01.2018 року. За результатами ревізії складено акт від 22.06.2018 № 03-11/08, який підписано із запереченнями.

Північно-східним офісом Держаудитслужби пред'явлено вимогу від 26.07.2018 № 20-03-25/4836 щодо усунення порушень законодавства, у якій Північно-східний офіс Держаудитслужби вимагає усунути виявлені порушення законодавства у встановленому законом порядку.

02.07.2018 року позивач, скориставшись своїм правом, та відповідно до п.п. 40, 42 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, надав до Північно-східного офісу Держаудитслужби заперечення на висновки викладені в Акті від 22.06.2018 №03-11/08.

23.07.2018 року відповідачем за розглядом заперечень надано висновок на заперечення за №20-03-25/4731 згідно з яким заперечення не прийняті.

Щодо суті оспорюваних пунктів вимоги.

Судом встановлено, що пункті 1вимоги від 26.07.2018№ 20-03-25/4836 відповідачем зазначено, що «...Ревізією дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті працівникам коледжу заробітної плати за час відпустки та компенсаційних виплат за невикористану відпустку проведено суцільним способом, шляхом співставлення даних особових карток, табелів обліку робочого часу, наказів керівника, особових справ з даними меморіальних ордерів №5 «Зведення розрахункових відомостей із заробітної плати та стипендій» з додатками до них за період з 01.01.2014 по 31.03.2018 року.

Ревізією встановлено, що в періоді, який підлягає контролю, працівники Коледжу, що працюють (працювали) на умовах трудового договору на посадах завідуючого навчально-методичним кабінетом, завідуючого навчально-методичною лабораторією, методистів, інженера з охорони праці, майстрів виробничого навчання, юрисконсульта, лаборантів, бібліотекаря, вихователів, керівника підрозділу сприяння працевлаштування, фахівця-інструктора з протипожежної безпеки, та отримують (отримували) посадовий оклад (ставку), виконують (виконували) педагогічну роботу в цьому ж навчальному закладі, згідно з розподілом педагогічного навантаження на початку навчального року (щорічно), затвердженим наказами керівника від 01.07.2014 № 198, від 01.07.2015 № 171, від 04.07.2016 № 191-а та від 03.07.2017 № 170-а.

До ревізії, документів, підтверджуючих оформлення штатних працівників на педагогічні посади за сумісництвом, не надано.

Згідно з п. 8 Переліку робіт, які не є сумісництвом, що є додатком до спільного наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 28.06.1993 № 43 «Про затвердження положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» (далі - Положення № 43), педагогічна робота для таких працівників не є сумісництвом.

Додаткова оплата за роботу, яка не є сумісництвом, зараховується зазначеним працівникам в середню заробітну плату, що визначено абз. З п. 10 Положення № 43 та п. З розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 14 Загальних положень Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників розділу 1 «Професії керівників, фахівців та технічних службовців», Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336 (далі - Наказ №336) у разі виконання працівником робіт, що належать до різних посад, трудовий договір укладається за згодою сторін за посадою, яку визнано основною. Основною вважається посада з найбільшим обсягом виконуваних робіт порівняно з іншими посадами.

Відповідно до ст. 74 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 №322-VIII (зі змінами) (далі - Кодекс законів від 10.12.1971 № 322-VIII (зі змінами)) щорічні (основні та додаткові) відпустки, із збереженням на їх час місця роботи (посади) і заробітної плати, надаються громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Відповідно до ст. 75 Кодексу законів від 10.12.1971 № 322-VIII (зі змінами) та ст. 6 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96 ВР (далі - Закон України «Про відпустки») щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Керівним та педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти надається щорічна основна відпустка тривалістю до 56 календарних днів у Порядку, затверджуваному постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 № 346 (далі - Порядок № 346).

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про відпустки» та пунктом 5 Порядку № 346 визначено, що грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки замінює частину щорічної відпустки за бажанням працівника.

Однак, в 2014-2017 роках працівникам Коледжу, що мають педагогічне навантаження, при наданні основної щорічної відпустки, тривалістю визначеною за основною посадою, в середню заробітну плату не зараховувалася оплата за педагогічну роботу. За проведені викладацькі години на підставі наказів, підписаних директором Коледжу ОСОБА_13. та погоджених провідним юрисконсультом Костенко Г.О., виплачувалася грошова компенсація з розрахунку 56 календарних днів, що суперечить вимогам ст. 74, 75 Кодексу законів від 10.12.1971 № 322-VIII (зі змінами), ст. 6 Закону України «Про відпустки», п. 14 Наказу №336, п. 10 Положення № 43, Порядку № 346 та п. З розділу III Порядку № 100.

Так, документальною ревізією встановлено, що ОСОБА_7 відповідно до матеріалів особової справи у період з 01.01.2014 по 31.03.2018 працювала в Коледжі на посаді провідного бібліотекаря за трудовим договором від 07.06.2007, дію якого подовжено наказами директора. Тривалість щорічної основної відпустки визначена трудовим договором в кількості 31 календарного дня, в т.ч. 7 календарних днів згідно з Колективним договором.

До матеріалів особової справи ОСОБА_7 долучено заяву зазначеного працівника та наказ про призначення викладачем з погодинною оплатою на 2009/2010 навчальний рік з дисципліни «Хімія». В особовій справі відсутні та до ревізії не надано заяви, накази директора, контракти або договори про зарахування ОСОБА_7 на посаду викладача на умовах сумісництва за період 3 01.01.2014 ПО 31.03.2018 року. (Копія особової справи ОСОБА_7 у Додатку 35 до акта).

Однак, за наказами директора Коледжу «Про розподіл педагогічного навантаження» від 01.07.2014 № 198, від 01.07.2015 № 171, від 04.07.2016 № 191-а, від 03.07.2017 № 170-а, погодженими з профспілковим комітетом, ОСОБА_7 було встановлено педагогічне навантаження з дисципліни «Хімія» на 2013/2014 навчальний рік у кількості 125 годин, на 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017 навчальні роки у кількості по 128 годин відповідно, оплата за які проводиться понад основний посадовий оклад згідно тарифікації.

Відповідно до наказів директора та тарифікації викладацьку роботу ОСОБА_7 проводить за розкладом занять в свій основний робочий час бібліотекаря та отримує заробітну плату за роботу на посаді бібліотекаря та виконану педагогічну роботу.

Але, при наданні щорічних основних відпусток в 2014-2017 роках визначення середньої заробітної плати для розрахунку відпускних проведено за 31 календарний день, виходячи із заробітної плати провідного бібліотекаря без включення до нього заробітної плати за виконані педагогічні години.

При наданні грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку визначення середньої заробітної плати для нарахування відпускних проведено із розрахунку заробітної плати за виконані педагогічні години за 56 календарних днів, замість передбачених трудовим договором за основною посадою 31 дня, що призвело до зайвих виплат компенсації зазначеному працівнику.

Аналогічно в інших випадках.

Внаслідок порушення порядку розрахунку середньої заробітної плати з аналогічних причин проведено оплату основних відпусток у завищених обсягах 22-м працівникам Коледжу, що призвело до завищення витрат на оплату праці за період з 01.01.2014 по 31.03.2018 на загальну суму 60270,96 грн., в т.ч.: за 2014 рік на - 10 608,01 грн., за 2015 рік на - 14 341,03 грн., за 2016 рік на -14 438,63 грн., за 2017 рік на - 20 883,29 грн., та як наслідок зайвої сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 16 256,71 грн., в тому числі: за 2014 рік на - 3 610,01 грн., за 2015 рік на - 4 936,73 грн., за 2016 рік на - 3 148,61 грн., за 2017 рік на - 4 561,36 гривень. (Розрахунок наведено у Додатку 1 до довідки, яка наводиться у Додатку 23 до акта ревізії).

Внаслідок допущеного порушення завищено касові і фактичні видатки у формі № 2д «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду» за КПКВК 2201150, КЕКВ 2282 на загальну суму 76527,67 грн. (заробітна плата - 60270,96 грн., нарахування на заробітну плату - 16256,71 грн.), в т.ч. за 2014 рік на суму 14218,02 грн. (заробітна плата - 10608,01 грн., нарахування на заробітну плату - 3610,01 грн.), за 2015 рік - 19277,76 грн. (заробітна плата - 14341,03 грн., нарахування на заробітну плату - 4936,73 грн.), за 2016 рік - 17587,24 грн. (заробітна плата - 14438,63 грн., нарахування на заробітну плату - 3148,61 грн.), за 2017 рік - 25444,65 грн. (заробітна плата - 20883,29 грн., нарахування на заробітну плату - 4561,36 грн.), що є порушенням вимог п.1.2 Порядку від 24.01.2012 №44, п.2 глави 1 Порядку складання бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, звітності фондами загальнообов'язкового державного соціального і пенсійного страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012 №44 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 07.02.2017 №44), далі - Порядок №44 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 07.02.2017 №44).

Внаслідок допущених порушень Коледжу завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 76 527,67 гривень...»

Аналізуючи вище зазначені твердження відповідача суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки відповідно до п.10 Положення № 43 про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Мінпраці, Міністерства юстиції та Міністерства фінансів України від 28.06.93 р. №43 (далі - Умови №43):

«Заробітна плата на всіх місцях роботи враховується при обчисленні середнього заробітку: вчителям та викладачам, які працюють у декількох середніх загальноосвітніх, професійних та інших навчально-освітніх, а також вищих навчальних закладах, прирівнених до них по оплаті праці працівників, а також педагогічним працівникам дошкільних виховних, позашкільних та інших навчально-виховних закладів (як в одному, так і в декількох); медичним і фармацевтичним працівникам лікувально-профілактичних та санітарно-епідеміологічних установ охорони здоров'я, аптек, установ соціального забезпечення, дитячих будинків, шкіл-інтернатів для дітей-сиріт, а також для дітей, які мають вади у фізичному чи розумовому розвитку, дитячих дошкільних виховних закладів, медико-соціальної експертизи; сестрам милосердя товариств Червоного Хреста та Червоного Півмісяця України.

Також, в середню заробітну плату зазначеним працівникам зараховується додаткова оплата за роботу, яка не є сумісництвом (пункт 8 Переліку робіт, які не є сумісництвом)».

Пунктом 8 переліку визначено, що не вважається сумісництвом : "«Робота без зайняття штатної посади на тому самому підприємстві, в установі, організації, виконання учителями середніх загальноосвітніх та викладачами професійних навчально-освітніх, а також вищих навчальних закладів обов'язків по завідуванню кабінетами, лабораторіями і відділеннями, педагогічна робота керівних та інших працівників учбових закладів, керівництво предметними та цикловими комісіями,_керівництво виробничим навчанням та практикою учнів і студентів, чергування медичних працівників понад місячну норму робочого часу і т. інш.

Робота учителів і викладачів середніх загальноосвітніх, професійних та інших навчально-виховних закладів, а також вищих навчальних закладів, прирівнених до них по оплаті праці працівників, концертмейстерів і акомпаніаторів навчальних закладів по підготовці працівників мистецтв та музичних відділень (факультетів) інших вищих навчальних закладів, у тому самому навчальному закладі понад установлену норму учбового навантаження, педагогічна робота та керівництво гуртками в тому самому навчальному закладі, дошкільному виховному, позашкільному навчально-виховному закладі».

Аналізуючи вище зазначені положення суд приходить до висновку, що законодавцем надано вичерпний перелік видів робіт які не є сумісництвом, а отже до середньої заробітної плати включається оплата за роботу, яка не є сумісництвом зазначеним в п.10 Положення працівникам, а саме: учителям, викладачам та працівникам з прирівняними до них умовами праці (для коледжів - це тільки старші викладачі).

Отже суд зазначає, що даний нормативний акт (Положення №43) в частині визначення середньої заробітної плати не має відношення до розрахунків розміру оплати за відпустку бібліотекарів, юристів, завідуючих лабораторіями та інших фахівців коледжу, яким надане право здійснювати викладацьку діяльність, а посилання відповідача на абзац 3 п.10 Положення №43 є неправомірним оскільки там мова йде про учителів та викладачів, а не про інших працівників.

Також суд не погоджується з посиланням відповідача на порушення позивачем Порядку №346 та п. З розділу III Порядку №100 оскільки згідно п. 8 додатку до Умов №43 викладацька робота для керівних та інших працівників коледжу не є сумісництвом, а тому норми Порядку №346 та Порядку №100 не можуть бути застосованими в даному випадку оскільки вони не регулюють відносини в спірних обставинах так як викладацька робота працівників закладів освіти не є сумісництвом.

Крім цього суд вважає необґрунтованим посилання відповідача про порушення позивачем норм статей 74 та 75 Кодексу законів про працю України та ст. 6 Закону України «Про відпустки».

За статтею 74 Кодексу законів про працю України визначає, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Положеннями статті 75 КЗпП України визначено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Особам віком до вісімнадцяти років надається щорічна основна відпустка тривалістю 31 календарний день.

Для деяких категорій працівників законодавством України може бути передбачена інша тривалість щорічної основної відпустки. При цьому тривалість їх відпустки не може бути меншою за передбачену частиною першою цієї статті.

Статтею 6 Закону України «Про відпустки» передбачено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Судом встановлено та зазначена обставина не заперечувалась сторонами по справі, що працівникам коледжу відповідно до вимог ст. 75 КЗпП та Закону України «Про відпустки» надається відпустка тривалістю не менш як 24 календарні дні.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача у Вимозі на Довідник кваліфікаційних характеристик та укладання трудового договору за посадою, яка визнана основною при виконанні робіт, що належать до різних посад. У п. 14 вказаного довідника встановлено наступне: «У разі виконання працівником робіт, що належать до різних посад, трудовий договір укладається за згодою сторін за посадою, яку визнано основною. Основною вважається посада з найбільшим обсягом виконуваних робіт порівняно з іншими посадами» оскільки фактів порушень цієї норми в акті ревізії не наведено.

Крім цього суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 57 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на період, що перевірявся) «Держава забезпечує встановлення посадових окладів (ставок заробітної плати) науково-педагогічним, педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів та установ освіти на основі Єдиної тарифної сітки у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Кабінет Міністрів України в постанові від З0 серпня 2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» доручив Міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади розробити конкретні умови оплати праці та розміри посадових окладів працівників підвідомчих бюджетних установ, закладів та організацій відповідно до Єдиної тарифної сітки.

На виконання названої Постанови Кабінету Міністрів України Міністерство освіти і науки України прийняло наказ від 26.09.2005 №557, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.10.2005 за №1130/11410 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ». Пунктом 7 наказу визначено, що з 1 вересня 2005 року Інструкція про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затверджена наказом Міністерства освіти України від 15.04.93 №102 (із змінами), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.05.1993 р. за №56, застосовується в частині, що не суперечить умовам оплати праці, визначених цим наказом.

Згідно положень п. 91 Інструкції 102 керівні працівники закладів освіти можуть вести викладацьку роботу або заняття з гуртківцями в цьому закладі, але не більше 9 годин на тиждень (360 годин на рік), якщо вони по основній посаді отримують повний посадовий оклад (ставку). Інші працівники закладів освіти можуть вести викладацьку роботу або заняття з гуртківцями не більше 2 годин (12 годин на тиждень, 480 годин на рік), якщо вони по основній роботі отримують повний посадовий оклад (ставку). Названим працівникам за норму годин, визначену у цьому пункті, оплата проводиться понад основний посадовий оклад (ставку) у порядку, передбаченому відповідно для учителів, викладачів та керівників гуртків (за тарифікацією).

Як встановлено у п. 88 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міносвіти від 15.04.93 р. №102 «Під час канікул оплата педагогічних та інших працівників вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів, які виконують педагогічну роботу (у тому числі тих, які приймаються на роботу), здійснюється в порядку, встановленому в п. 71 Інструкції».

Крім цього суд зазначає, що положеннями Інструкції №102 визначено, що : «За час роботи в період канікул оплата праці педагогічних працівників та осіб з числа керівного, адміністративно-господарського та навчально-допоміжного персоналу, яким дозволяється вести викладацьку роботу або заняття з гуртківцями в тій же установі, провадиться з розрахунку заробітної плати, встановленої при тарифікації, що передувала початку канікул».

Аналізуючи в сукупності вище зазначені положення суд приходить до висновку, що спірні особи мали права на щорічну основну відпустку тривалістю 56 календарних днів, а отже мали і право на отримання компенсації за невикористану відпустку за 56 к/дн.

Пункт 2 Вимоги від 26.07.2018 № 20-03-25/4836

Відповідачем як порушення позивача встановлено, що «...Документальну ревізію повноти перерахування до бюджету, утриманої з працівників за попередній бюджетний період, заробітної плати та нарахувань на неї проведено суцільним способом.

Ревізією встановлено, що впродовж січня 2014 року, січня 2015 року, січня 2016 року, січня 2017 року та січня 2018 року бухгалтерією Коледжу проводився перерахунок та утримання зайво нарахованої заробітної плати за грудень 2013 року, грудень 2014 року, грудень 2015 року, грудень 2016 року та грудень 2017 року.

Документальною ревізією встановлено, що кошти утриманої з працівників заробітної плати та нарахувань на неї, після завершення бюджетних періодів 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 років, не були перераховані коледжем в дохід державного бюджету в загальній сумі 6 022,19 грн., а саме: за 2014 рік на суму 299,31 грн., за 2015 рік на - 716,41 грн., за 2016 рік на суму - 2 357,46 грн., за 2017 рік на суму - 40,24 грн., за 2018 рік на суму - 2 608,77 гривень.

Зазначене є порушенням вимог ч. 1 ст. З, ч. 2 ст. 56 Бюджетного кодексу України № 2456-VI, п.2.4 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов'язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.04.2014 №372, зареєстрованого Міністерстві юстиції України від 16.04.2014 за № 426/25205 (далі - Порядок №372) та призвело до недоотримання державним бюджетом коштів загального фонду бюджету в загальній сумі 6 022,19 гривень, в тому числі: за 2014 рік на суму 299,31 грн., за 2015 рік на - 716,41 грн., за 2016 рік на суму - 2 357,46 грн., за 2017 рік на суму - 40,24 грн., за 2018 рік на суму - 2 608,77 гривень. (Довідка про неперерахування в дохід державного бюджету грошових коштів, які утримані з працівників за попередній бюджетний період наведена в додатку 2 до довідки, яка наводиться у Додатку 23 до акта ревізії).

Відповідне порушення допущено заступником головного бухгалтера ОСОБА_8В, згідно пояснення якої, порушення виникло внаслідок помилки. (Перелік питань та пояснення у додатку 37 до акта).

Внаслідок допущеного порушення державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 6 022,19 гривень...»

Частина 1 статті 3 Бюджетного кодексу України:

« 1. Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду».

Частина 2 статті 56 Бюджетного кодексу України встановлено, що бухгалтерський облік усіх операцій щодо виконання Державного бюджету України здійснюють органи Казначейства України у порядку встановленому Міністерством фінансів України. Цей облік має відображати всі активи та зобов'язання держави.

Бюджетні установи ведуть бухгалтерський облік відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інших нормативно-правових актів щодо ведення бухгалтерського обліку в порядку, встановленому Міністерством фінансів України».

Суд зазначає, що в акті ревізії та у Вимозі відповідачем не наведено фактів відхилень в організації бухгалтерського обліку від національних положень (стандартів).

Згідно п.2.4 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов'язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.04.2014 р. №372 (Порядок №372): «Суми коштів, які надходять у поточному бюджетному періоді на реєстраційні, спеціальні реєстраційні рахунки, відкриті в органах Казначейства, або поточні рахунки, відкриті в установах банків (крім власних надходжень), як повернення дебіторської заборгованості, яка виникла у попередніх бюджетних періодах, перераховуються до доходів загального фонду відповідного бюджету».

За п.1.2 Порядку №372: дебітори - юридичні та фізичні особи, які внаслідок минулих подій заборгували установі певні суми грошових коштів, їх еквівалентів або інших активів; дебіторська заборгованість - сума заборгованості дебіторів установі на певну дату.

Згідно п.3.1 розділу «Бухгалтерський облік дебіторської заборгованості» Порядку №372: Активи установи у формі дебіторської заборгованості включають розрахунки з покупцями, замовниками та різними дебіторами (розрахунки у порядку планових платежів, з підзвітними" особами, з відшкодування завданих збитків, з іншими дебіторами та державними цільовими фондами).

В цьому ж розділі Порядку №372 визначено, що дебіторами - фізичними особами можуть бути особи, які отримали кошти під звіт, та особи, які відшкодовують завдані збитки.

Суд зазначає, що акт ревізії не вбачається, що в позивача мала місце дебіторська заборгованість у формі розрахунків з юридичними або фізичними особами. Не встановлено в ході ревізії надходження у періоді 2014 - 2018 років коштів на реєстраційні рахунки, відкриті в органах Казначейства, як повернення дебіторської заборгованості, яка виникла у попередніх бюджетних періодах.

Позивач у ревізуємий період не здійснював утримання з заробітної плати працівників у формах, передбачених чинним законодавством про працю, з наступним зарахуванням утриманих сум на реєстраційних рахунках в органах Казначейства.

Таким чином, зважаючи на викладені докази, виходячи з норм статей 6 та 19 Конституції України, частини першої статті 12 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю» щодо обов'язку органів державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України, вимога щодо усунення наявних порушень, викликаних неперерахування до бюджету сум, визначених у п. 2 Вимоги, є такою, що не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

Пункт З Вимоги від 26.07.2018№ 20-03-25/4836

Відповідачем як порушення позивача зазначено, що «...Ревізію дотримання законодавства при нарахуванні і здійсненні виплат заробітної плати працівникам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за час відпустки проведено вибірковим способом за 2017 рік відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІ та Закону України «Про формування, порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення» від 10.02.2000 №1445-111. Порушень з відповідного питання документальною ревізією не встановлено.

Ревізією питання дотримання законодавства при використанні коштів на сплату обов'язкових платежів до державних цільових фондів, проведеною суцільним способом шляхом співставлення наказів на звільнення працівників Коледжу, особових карток по нарахуванню заробітної плати та заявок в органи Державної казначейської служби України про виплати компенсацій встановлено, що в порушення вимог ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI та п.п. 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 27.01.2004 за № 114/8713, бухгалтерією Коледжу у періоді з 01.01.2014 по 01.01.2017 здійснювалось нарахування єдиного соціального внеску на суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток (що є платою за невідпрацьований час), та які виплачені працівникам після дати їх звільнення, в загальній сумі 15 527,48 грн., в т.ч.: за 2014 рік на -10 279,17 грн., за 2015 рік на - 3 930,15 грн., за 2016 рік на - 1 318,17гривень. (Довідка про зайве перерахування єдиного соціального внеску Харківським машинобудівним коледжем, який було нараховано на компенсацію відпусток звільненим працівникам за 2014-2016роки у додатку 4 до довідки, яка наводиться у Додатку 23 до акта ревізії).

Відповідне порушення допущено провідним бухгалтером Коледжу ОСОБА_9, яка була звільнена 30.11.2017, отримати пояснення, щодо виникнення порушень з відповідного питання в ході ревізії не було можливості.

Операції з нарахування єдиного внеску на фонд заробітної плати працівникам в бухгалтерському обліку Коледжу відображено в меморіальних ордерах № 5 «Зведення розрахункових відомостей із заробітної плати та стипендій» січень-грудень 2014 року, січень-грудень 2015, січень-грудень 2016 року за дебетом 801 «Видатки з державного бюджету на утримання установи та інші заходи» та кредитом субрахунку 651 «Розрахунки з пенсійного забезпечення».

Внаслідок допущених порушень, завищено касові та фактичні видатки у формі №2-д «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду» за КІЖВК 2201150, КЕКВ 2282 (нарахування на заробітну плату) на загальну суму 15 527,48 грн., в т.ч. за 2014 рік на суму 10 279,17 грн., за 2015 рік -З 930,15 грн., за 2016 рік - 1 318,17 грн., що є порушенням вимог п.1.2 Порядку від 24.01.2012 №44, п.2 глави 1 Порядку №44 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 07.02.2017 №44).

Внаслідок допущених порушень Коледжу завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 15 527,48 гривень.

Інших порушень при перевірці цього напряму питання програми не встановлено.»

Суд аналізуючи зміст вище зазначено порушення приходить до висновку про його необґрунтованість з підстав викладених вище, а саме аналізу порушення п. 1 Вимоги від 26.07.2018№ 20-03-25/4836.

Пункт 7Вимоги від 26.07.2018№ 20-03-25/4836

Висновки відповідача ґрунтуються на твердженні, що «...Ревізію дотримання законодавства при нарахуванні і виплаті премій, інших заохочувальних виплат працівникам Коледжу, проведено суцільним способом, шляхом звіряння наказів з даними особових карток по нарахуванню заробітної плати працівників.

Документальною ревізією встановлено, що сторожу Коледжу ОСОБА_10 у березні 2018 року згідно з наказом директора Коледжу від 20.03.2018 № 82 „Про преміювання" було виплачено премію за великий особистий вклад в організацію і забезпечення навчально-виховного процесу, успіхи в підготовці молодших спеціалістів на рівні державних вимог за рахунок економії фонду заробітної плати за І квартал 2018 року загального фонду бюджету, в той час, як відповідно до листків непрацездатності від 18.12.2017 серія АДВ №638101, 17.01.2018 серія АДВ №638654, від 25.02.2018 серія АДВ № 639646 підтверджено тимчасову непрацездатність зазначеного працівника у період з 18.12.2017 по 02.04.2018 року. (Копії листків непрацездатності ОСОБА_10 та наказ про виплату премії у Додатках 28, 29, ЗО, 31 до акта).

Премію ОСОБА_10 призначено в порушення вимог абз.1 Порядку преміювання і надання матеріальної допомоги співробітникам коледжу (Додатку 8) Колективного договору між директором і профспілковим комітетом Харківського машинобудівного коледжу на 2014-2019 роки, зареєстрованим Управлінням праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної адміністрації Харківської міської ради від 17.07.2017 № 4251 та схвалено зборами трудового колективу Харківського машинобудівного коледжу (Протокол №02 від 27.06.2014 року), яким визначено, що преміювання є формою матеріального стимулювання за результатами роботи за календарний, навчальний рік, семестр, квартал та визначається лише особистим вкладом працівника в загальні досягнення коледжу. (Колективний договір на 2014-2019 роки від 17.04.2014 № 4251 у Додатку 32 до акта).

Вищезазначене порушення призвело до зайвих витрат бюджетних коштів на виплату заробітної плати у березні 2014 року та березні 2018 року на загальну суму 3907,00 грн., та, відповідно, до зайвого нарахування і перерахування єдиного соціального внеску на загальну суму 945,34 гривень. (Довідки про зайво нараховані та виплачені премії в додатку 3 до довідки, яка наводиться у Додатку 23 до акта ревізії).

Порушення допущено директором Коледжу ОСОБА_13., яким надаються накази про преміювання працівників. У своєму поясненні директор Коледжу ОСОБА_13 зазначив, що порушення, щодо виплати премії в період дії догани ОСОБА_11 є помилкою та визнається. Виплату премії ОСОБА_10 вважає законною. (Перелік питань та пояснення директора Коледжу ОСОБА_13 у Додатку 33 до акта).

Операції з нарахування заробітної плати працівникам в бухгалтерському обліку Коледжу відображено в меморіальних ордерах № 5 «Зведення розрахункових відомостей із заробітної плати та стипендій» за березень 2014 , року, за дебетом субрахунку 801 «Видатки з державного бюджету на утримання установи та інші заходи» та кредитом субрахунку 661 «Заробітна плата», 651 «Розрахунки з пенсійного забезпечення», за березень 2018 року за дебетом рахунків 8011 «Витрати на оплату праці», 8111 «Витрати на оплату праці» та кредитом рахунків 6511 «Розрахунки із заробітної плати», 6521 «Розрахунки з пенсійного забезпечення».

Внаслідок допущених порушень, завищено касові та фактичні видатки на загальну суму 4852,34 грн. (заробітна плата 3907,00 грн., нарахування на заробітну плату - 945,34 грн.) в т.ч. по КПКВК 2201150, КЕКВ 2282 у формі №2-д «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду» за 2014 рік на суму 817,80 грн. (заробітна плата - 600,00 грн., нарахування на заробітну плату - 217,80 грн.), у формі №2-м «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду» по КПКВК 0611120, КЕКВ 2282 за 2018 рік - 4034,54 грн. (заробітна плата - 3307,00грн, нарахування на заробітну плату - 727,54 грн.), що є порушенням вимог п.1.2 Порядку від 24.01.2012 №44, п.2 глави 1 Порядку складання бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, звітності фондами загальнообов'язкового державного соціального і пенсійного страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012 №44 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 07.02.2017 №44), далі - Порядок №44 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 07.02.2017 №44).

Внаслідок допущених порушень Коледжу завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 4852,34 гривень.

Порушення відшкодовано в ході ревізії у сумі 817,80 грн., шляхом перерахування коштів до бюджету ОСОБА_12 (Квитанція №13_12 від 03.05.2018 року у Додатку 34 до акта)...»

Аналізуючи вище зазначене порушення суд вважає, що висновки відповідача є необґрунтованими, оскільки преміювання працівників здійснюється у відповідності з положеннями про преміювання, які затверджуються керівниками установ за погодженням з профспілковим комітетом (п. 53 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 № 102).

Порядок преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам Коледжу є складовою Колективного договору між директором і профспілковим комітетом Харківського машинобудівного коледжу на 2014-2019 роки, згідно з яким преміювання є формою стимулювання за результатами роботи за календарний, навчальний рік, семестр, квартал та визначається лише особистим вкладом працівника в загальні досягнення коледжу та здійснюється виключно з економії фонду заробітної плати.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР визначено, що заробітна плата - це винагорода працівникові за виконану ним роботу, до структури якої, згідно зі ст. 2 зазначеного вище закону, належать заохочувальні виплати у формі премій.

Відповідно до ч. 1 ст. З Бюджетного кодексу України для всіх бюджетів / бюджетний період становить 1 календарний рік з 1 січня по 31 грудня, а тому право бюджетних установ на витрачання бюджетних асигнувань, передбачених у кошторисах поточного року, припиняється 31 грудня.

Судом встановлено, що формулювання наказу від 20.03.2018 року №82 наступне: «За великий особистий вклад в організацію і забезпечення навчально-виховного процесу, успіхи в підготовці молодших спеціалістів на рівні державних вимог преміювати за рахунок економії фонду заробітної плати за І квартал 2018 року загального фонду бюджету».

Тобто суд приходить до висновку, що преміювання ОСОБА_10 здійснювалось за рахунок зекономлених у першому кварталі 2018 року коштів, а не за роботу ОСОБА_10 у першому кварталі.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Харківського машинобудівного коледжу (61068, м. Харків, вул. Плеханівська, 79) до Північно-східного офісу Держаудитслужби (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 4 під'їзд, 10 поверх) про скасування вимоги - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати п.п. 1, 2, 3 та 7 Вимоги щодо усунення порушень законодавства Північно-східного офісу Держаудитслужби від 26.07.2018 №20-03-25/4836.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 05 жовтня 2018 року.

Суддя Спірідонов М.О.