Справа № 1240/2674/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2674/18

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним рішення,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Старобільське ОУПФУ Луганської області) з такими вимогами:

- визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови в переводі з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу»;

- зобов'язати відповідача нарахувати та призначити пенсію позивачу відповідно до довідки Луганської митниці від 08.08.2011 № 92, включивши до стажу державної служби, з якого обчислювалась пенсія, період роботи з 20.03.1991 по 05.07.1995 на посаді контролера філії Ощадбанка СРСР № 589.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 13.09.2011 перебуває на обліку як пенсіонер та отримувала пенсію як державний службовець відповідно до рішення Старобільського районного суду від 15.12.2011 у справі № 2а-2488/2011. 11 червня 2016 року позивач отримала лист від відповідача, яким повідомлено про припинення виплати пенсії як державному службовцю з 01.08.2016 та переведено на виплату пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

25.12.2017 позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення на отримання пенсії за віком як державному службовцю, на що отримала 04.01.2018 відмову.

Відмова відповідача мотивована тим, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VII «Про державну службу». Відповідно до Закон України від 10.12.2015 № 889-VII «Про державну службу» позивач не відповідає вимогам щодо призначення пенсії як державному службовцю. Оскільки на день набрання чинності Законом № 889-VII позивач не працювала на посаді державної служби.

Із зазначеним рішенням позивач не погоджується та вважає його протиправним.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року відмовлено позивачу у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Старобільського ОУПФУ Луганської області в частині вимоги щодо зобов'язання відповідача нарахувати та призначити пенсію позивачу відповідно до довідки Луганської митниці від 08.08.2011 № 92, включивши до стажу державної служби, з якого обчислювалась пенсія, період роботи з 20.03.1991 по 05.07.1995 на посаді контролера філії Ощадбанка СРСР № 589; в іншій частині позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (т. 1 арк. спр. 1-3).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (т. 2 арк. спр. 1-4), в якому відповідач заперечує проти задоволення вимог з таких підстав.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на момент звернення позивача, право на пенсію мають особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Згідно із трудовою книжкою позивача та відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, загальний стаж роботи позивача на державній службі склав 6 років 10 місяців 12 днів, у тому числі робота на посадах: секретаря Шпотинської сільської ради народних депутатів з 10.12.1987 по 04.07.1989 - 01 рік 06 місяців 24 дні; інспектора господарсько-експлуатаційного відділу Старобільської митниці з 24.05.2006 по 31.08.2010 - 04 роки 03 місяці 07 днів; провідного інспектора сектору по контролю за майном з 01.09.2010 по 12.09.2011 - 1 рік 11 днів.

Що стосується зарахування до стажу роботи на державній службі періоду роботи з 20.03.1991 по 05.07.1995 на посаді касира та контролера у філії Ощадбанку СРСР, то відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, до стажу державної служби зараховуються періоди роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів у структурах Сбербанку СРСР (існував з липня 1987 року до грудня 1991), його республіканських банків (контор), крайових, обласних (міських) управлінь, а також міських і районних відділеннях.

Період роботи позивача з 20.03.1991 по 02.01.1992 на посаді касира та контролера у філії Сбербанку СРСР до стажу державної служби не може бути зарахований, оскільки ці посади належать до категорії службовців, а не до керівних працівників чи спеціалістів.

ВАТ «Державний Ощадний банк України» не є правонаступником Сбербанку СРСР, окрім того з січня 1992 року по липень 1995 року, йому не було надано статусу органу державної виконавчої влади, та його працівники не є державними службовцями, тому зазначений період роботи до стажу державної служби не можливо зарахувати.

По справі від учасників справи надійшли такі заяви, клопотання та судом вчинено такі процесуальні дії:

- позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду (т. 1 арк. спр. 8), яке вирішено ухвалою суду від 10.09.2018 (арк. спр. 1-3);

- відповідачем у відзиві на позов заявлено клопотання про закриття провадження у справі, витребування доказів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами (т. 2 арк. спр. 4), які вирішено ухвалою суду від 08.10.2018 (т. 2 арк. спр. 139-140).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, є пенсіонером та отримує пенсію за віком, перебуває на обліку в Старобільському ОУПФУ Луганської області, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями таких документів: паспорта громадянина України (т. 1 арк. спр. 9-10), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (т. 1 арк. спр. 11), пенсійної справи позивача (т. 2 арк. спр. 6-136).

Дослідженням матеріалів пенсійної справи позивача судом встановлено таке:

ОСОБА_1 13.09.2011 звернулася до УПФУ в Старобільському районі Луганської області, правонаступником якого є Старобільське ОУПФУ Луганської області, із заявою щодо призначення пенсії за віком, як держслужбовцю, відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (т. 2 арк. спр. 128).

Рішенням УПФУ в Старобільському районі Луганської області від 25.10.2011 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, як держслужбовцю, з підстав відсутності необхідного стажу роботи на державній службі (т. 2 арк. спр. 131-132).

Так у рішенні зазначено, що згідно із трудовою книжкою позивача та відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, загальний стаж роботи позивача на державній службі склав 6 років 10 місяців 12 днів, у тому числі робота на посадах: секретаря Шпотинської сільської ради народних депутатів з 10.12.1987 по 04.07.1989 - 01 рік 06 місяців 24 дні; інспектора господарсько-експлуатаційного відділу Старобільської митниці з 24.05.2006 по 31.08.2010 - 04 роки 03 місяці 07 днів; провідного інспектора сектору по контролю за майном з 01.09.2010 по 12.09.2011 - 1 рік 11 днів.

Що стосується зарахування до стажу роботи на державній службі періоду роботи з 20.03.1991 по 05.07.1995 на посаді касира та контролера у філії Ощадбанку СРСР, то відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, до стажу державної служби зараховуються періоди роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів у структурах Сбербанку СРСР (існував з липня 1987 року до грудня 1991), його республіканських банків (контор), крайових, обласних (міських) управлінь, а також міських і районних відділеннях.

Період роботи позивача з 20.03.1991 по 02.01.1992 на посаді касира та контролера у філії Сбербанку СРСР до стажу державної служби не може бути зарахований, оскільки ці посади належать до категорії службовців, а не до керівних працівників чи спеціалістів.

ВАТ «Державний Ощадний банк України» не є правонаступником Сбербанку СРСР, окрім того з січня 1992 року по липень 1995 року, йому не було надано статусу органу державної виконавчої влади, та його працівники не є державними службовцями, тому зазначений період роботи до стажу державної служби не можливо зарахувати.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулася до Старобілського районного суду Луганської області з позовом до УПФУ в Старобільському районі Луганської області з такими вимогами: визнати рішення УПФУ в Старобільському районі Луганської області від 25.10.2011 № 13361/02 про відмову у призначенні пенсії за віком, як державному службовцю незаконним та зобов'язати УПФУ в Старобільському районі Луганської області призначити їй пенсію за віком, як держслужбовцю, згідно із поданою заявою від 13 вересня 2011 року з урахуванням у період державної служби часу роботи в Старобільському відділенні Ощадного банку СРСР, Старобільському відділенні державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України з 20 березня 1991 року по 05 липня 1995 року.

Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 15.12.2011 у справі № 2а-2488/11, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.03.2012, позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в Старобільському районі Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі; визнано рішення УПФУ в Старобільському районі Луганської області від 25.10.2011 № 13361/02 про відмову в призначенні пенсії за віком, як державному службовцю, незаконним; зобов'язано УПФУ в Старобільському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, як держслужбовцю, згідно із поданою заявою від 13 вересня 2011 року з урахуванням у період державної служби часу роботи в Старобільському відділенні Ощадного банку СРСР, Старобільському відділенні державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України з 20 березня 1991 року по 05 липня 1995 року (т. 1 арк. спр. 45, 46, т. 2 арк. спр. 12-13, 14-15).

За рішенням суду розпорядженням УПФУ в Старобільському районі Луганської області від 03.07.2012 № НОМЕР_2 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, як держслужбовцю, зарахувавши до стажу державної служби час роботи позивача Старобільському відділенні Ощадного банку СРСР, Старобільському відділенні державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України з 20 березня 1991 року по 05 липня 1995 року (т. 2 арк. спр. 7, 8).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 у справі № 2а-2488/11 касаційну скаргу УПФУ в Старобільському районі Луганської області задоволено, постанову Старобільського районного суду Луганської області від 15.12.2011 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.03.2012 у даній справі скасовано; у задоволенні позову ОСОБА_1 до УПФУ в Старобільському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено (т. 1 арк. спр. 45, т. 2 арк. спр. 104-105).

Дослідженням постанови Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 встановлено, що у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з підстав того, що протягом спірного періоду 1991-1995 роки позивач працювала у Старобільському Ощадбанку України, а не СРСР, робота на таких посадах постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» до стажу державної служби не зараховується.

Згідно з даними з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 у справі № 2а-2488/11 набрала законної сили 05.07.2016.

Ухвалою Верховного Суду України від 11.10.2016 відмовлено у допуску справи ОСОБА_1 до УПФУ в Старобільському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 (т. 1 арк. спр. 48).

УПФУ в Старобільському районі Луганської області листом від 11.07.2016 № 6026/02 повідомлено ОСОБА_1, що на виконання постанови Вищого адміністративного суду України виплата її пенсії за віком, як держслужбовцю, згідно з постановою Старобільського районного суду Луганської області від 15.12.2011 та ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.03.2012 припиняється з 01.08.2016 та запропоновано позивачу звернутися до управління для подання заяви щодо переведення на пенсію за віком згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (т. 2 арк. спр. 106).

Рішенням начальника УПФУ в Старобільському районі Луганської області від 01.09.2016 виплату пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» по пенсійній справі та особовому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.08.2016 (т. 2 арк. спр. 107).

Розпорядженням від 26.07.2016 № НОМЕР_2 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком на загальних умовах з 01.08.2016 (т. 2 арк. спр. 108).

Позивач звернулася до Старобільського ОУПФУ Луганської області із заявою від 21.12.2017 про переведення з пенсії за віком на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» на підставі наданих документів (т. 1 арк. спр. 28).

За результатами розгляду звернення позивачем отримано лист Старобільського ОУПФУ Луганської області від 04.01.2018 № 63/Ш-14 (т. 1 арк. спр. 27), в якому роз'яснено, що з огляду на положення пунктів 10, 12 розділу ХІ Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» мають лише особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII (на 01.05.2016) мали відповідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Враховуючи вищезазначене, оскільки ОСОБА_1 не має 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців та станом на 01.05.2016 не займала посади державної служби, вона не має права на перевід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в старій редакції.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

1 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому для жінок зазначений вік визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; […] (абзац другий частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

Тобто, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов'язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10 липня 2018 року у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).

З листа відповідача слідує, що позивачу повідомлено про відсутність підстав для переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» через відсутність у позивача станом на 01.05.2016 необхідного стажу державної служби - не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

Судом встановлено, що за даними пенсійної справи ОСОБА_1 за розрахунком Старобільського ОУПФУ Луганської області загальний стаж роботи позивача складає 32 роки 03 місяці 19 днів, в тому числі стаж роботи на державній службі - 06 років 10 місяців 12 днів (т. 2 арк. спр. 115).

Такий трудовий стаж на державній службі підтверджено записами у трудовій книжці позивача (т. 1 арк. спр. 12-20, т. 2 арк. спр. 19-23).

З огляду на вищевикладене, суд погоджує твердження відповідача, що станом на 01.05.2016 позивач не мала необхідного стажу державної служби. Відповідно, за позивачем після прийняття Закону № 889-VIII не зберіглося право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Твердженням позивача, що, на час звільнення її з державної служби у зв'язку з досягненням граничного віку проходження державної служби, згідно з довідкою Луганської митниці від 08.08.2011 № 92 загальний стаж державної служби ОСОБА_1 складає 11 років 01 місяць 29 днів, зокрема з 20.03.1991 по 05.07.1995 на посаді контролера філії Ощадбанка СРСР № 589/020, суд не надає оцінки та вважає звільненими від доказування на підставі частини четвертої статті 78 КАС України, оскільки, як вже вище вказано, у спорі між ОСОБА_1 та УПФУ в Старобільському районі Луганської області, правонаступником якого є Старобільське ОУПФУ Луганської області, є така, що набрала законної сили постанова Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 у справі № 2а-2488/11, у якій зазначено, що такий період роботи позивача не може бути зарахований до стажу державної служби.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем правомірно повідомлено позивачу листом від 04.01.2018 № 63/Ш-14 про відсутність підстав для переведення пенсії позивача з пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно з статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу».

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено статтею 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Так частиною першою зазначеної статі визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально..

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п'ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846) (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.5 Порядку заява про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п'ятий пункту 1.7 розділу І Порядку).

Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Форму заяви про призначення/перерахунок пенсії затверджено Додатком 2 до Порядку.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, у відповідача виникає обов'язок прийняття рішення, визначеного статтею 45 Закону № 1058-IV, виключно у разі подання особою до органу Пенсійного фонду України заяви саме встановленої Порядком форми.

ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини другої статті 19 Конституції України, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначену правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року по справі № 425/1867/13-а К/9901/3780/18 (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72089028).

Натомість, оглядом заяви позивача про переведення з одного виду пенсії на інший від 21.12.2017 (т. 1 арк. спр. 28) встановлено, що вона не відповідає формі, визначеній Порядком, та викладена в довільній формі.

Таким чином, судом встановлено, що позивач із заявою про перерахунок пенсії встановленої форми до відповідача не звертався. Відтак, заяву позивача від 21.12.2017 правомірно розглянуто відповідачем на підставі Закону України «Про звернення громадян».

З огляду на все вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Старобільського ОУПФУ Луганської області, оформлене листом від 04.01.2018 № 63/Ш-14, у повній мірі відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статі 2 КАС України.

Відповідно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

З огляду на положення статті 139 КАС України, оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місце знаходження: 92703, Луганська область, місто Старобільськ, квартал Дружби, будинок 1а, код за ) про визнання протиправним рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова