Справа № 804/11901/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

02 жовтня 2018 року

справа №804/11901/13-а

адміністративне провадження №К/9901/8969/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у складі судді Рищенко А.Ю. від 01 жовтня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у складі колегії суддів Малиш Н.І., Баранник Н.П., Щербака А.А. у справі №804/11901/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінергія - груп» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень - рішень,

У С Т А Н О В И В :

10 вересня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінерія - груп» (далі - Товариство, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкових повідомлень-рішень від 02 вересня 2013 року №, № , з мотивів безпідставності їх прийняття.

01 жовтня 2013 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін 16 грудня 2014 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, позов Товариства задоволений, внаслідок чого скасовані податкові повідомлення-рішення податкового органу від 02 вересня 2013 року № , яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 421 127, 00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 61 619, 25 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 619 491,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 154 872, 80 грн., з мотивів доведеності позивачем правомірності формування даних обліку та недоведеності податковим органом складу податкових правопорушень покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

02 січня 2015 року податковим органом подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме статті 2, пункту 2 статті 3, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпункту 14.1.36 статті 14, підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції.

Касаційною скаргою відповідач відтворює частину акта перевірки, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення та цитує зазначені положення норм права, доводів неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме неправильного тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню касаційною скаргою не наведено. Податковий орган не згодний з висновками судів попередніх інстанцій, просить про переоцінку та додаткову перевірку доказів.

18 березня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу. Справа із суду першої інстанції не витребовувалась.

24 квітня 2015 року Товариством надані заперечення на касаційну каргу податкового органу, у яких позивач просить залишити судові рішення судів попередні інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

25 січня 2018 року матеріали касаційного провадження К/9901/8969/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди попередніх інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включено до ЄДРПОУ за номером 36441431, перебуває на обліку податкового органу з 06 квітня 2009 року, є платником податку на додану вартість.

Податковим органом у липні-серпні 2013 року проведено планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2011 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 16 серпня 2013 року №584/221/36441431 (далі - акт перевірки).

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акту перевірки заступником керівника податкового органу прийнято два податкових повідомлення-рішення від 02 вересня 2013 року.

Податковим повідомленням-рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 421127 грн., за основним платежем за порушення вимог підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, абзацу «г» підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України та на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 61619 грн. 25 коп.

Податковим повідомленням-рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі податку на додану вартість в розмірі 619491 грн., на підставі пунктів 186.1 статті 186, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України та підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 154872 грн. 80 коп.

В основу висновків податкового органу про завищення витрат та податкового кредиту, які складають доводи касаційної скарги, покладені результати фінансово-господарських відносин Товариства (позивача по справі) з його контрагентами, а саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Групп», Приватним підприємством «Вірона», Товариством з обмеженою відповідальністю «Лазер Флекс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Інкс», з підстав відсутності доказів здійснення господарських операцій.

В розрізі зазначених контрагентів судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено на підставі долучених до матеріалів справи належних письмових доказів укладання та виконання договорів із цими контрагентами.

08 жовтня 2010 року та 24 січня 2012 року між позивачем та Приватним підприємством «Статус Групп» укладено договори на поставку полімерної плівки, факт виконання яких підтверджується долученими до матеріалів справи специфікаціями, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами звірки розрахунків, платіжними дорученнями, картками складського обліку, податковими накладними.

04 квітня 2012 року між позивачем та Приватним підприємством «Вірона» укладено договір на поставку поліпропіленової продукції, факт виконання якого підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами звірки розрахунків, картками складського обліку, податковими накладними, долученими до матеріалів справи.

Долученими до матеріалів справи та дослідженими судами документами спростовуються доводи податкового органу про відсутність товарно-транспортних накладних щодо цих контрагентів. Неприйнятними є доводи відповідача, щодо не надання позивачем сертифікатів походження товарів, з огляду на недоведеність наслідків відсутності цього документу для спірних операцій оподаткування.

22 травня 2009 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лазер Флекс» укладено контракт №49/09 та додаткові угоди до нього від 04 січня 2011 року №1 та №2 від 29 січня 2011 року на поставку фотополімерних друкарських форм для флексографії та послуг з розробки дизайну малюнка, факт виконання якого підтверджується рахунками, видатковими накладними, журналом видачі довіреностей, книгою обліку запасів, актом звірки взаєморозрахунків, податковими накладними. Встановлена передача товару за допомогою кур'єрської доставки на підставі видаткових накладних уповноваженому представнику замовника, що підтверджується довіреністю замовника на отримання товарно-матеріальних цінностей. Застосований сторонами договору спосіб доставки спростовує доводи податкового органу про відсутність товарно-транспортних накладних у межах спірних відносин, як підстави спростування реальності господарських операцій.

Судами попередніх інстанцій встановлена за зазначеними договорами оплата товару, факт його отримання,оприбуткування, облік залишків матеріалів на складі. Вказані обставини підтверджуються актом звірки взаєморозрахунків, які містяться в матеріалах справи.

04 квітня 2011 року між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Інкс» укладений договір, предметом якого є поставка лез для машини флексографічного друку, факт виконання договору підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, картками складського обліку, актами звірки розрахунків. Зазначені ножі (леза) придбані для машини флексографічного друку ФДР-1000/8-02.11.00.00. Посилання на відсутність карток складського обліку є неприйнятним, оскільки доказів перевірки складу (складів) та його інвентаризації під час проведення перевірки податковим органом не надано. Вибірковий метод перевірки не дозволяє прийняти будь-які доводи податкового органу, а виключно ті, які були предметом перевірки, зафіксовані та за встановленими вимогами викладені у цьому акті.

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій встановили усі обставини фактичного проведення господарських операцій, які є об'єктами оподаткування, між Товариством та його контрагентами, підтвердження цих операцій належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, які відповідачем у ході перевірки позивача перевірялися, та дійшли висновку про правомірність віднесення позивачем до складу витрат понесених (сплачених) витрат на придбання товарів у контрагентів та правомірність формування податкового кредиту.

Оцінюючи спірні правовідносини щодо податку на додану вартість, суди попередніх інстанцій висновувалися на тому, що перевіркою встановлено, що на порушення пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України позивачем завищено суму податкового кредиту на загальну суму 303400,0 грн. у тому числі, за квітень 2011 року в сумі 39165,0 грн. за травень 2011 року в сумі 53576,0 грн., за червень 2011 року на 64185,0 грн., за липень 2011 року на 56229,0 грн., за серпень 2011 року в сумі 90245,0 грн., внаслідок включення у відповідних періодах сум податку на додану вартість по накладним попередніх звітних періодів, виписаних в період квітень 2010 року - березень 2011 року, по яким не надано документального підтвердження щодо дати їх надходження.

Аналізуючи положення пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, за якими, у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що всі спірні суми податку на додану вартість включені до податкового кредиту в межах строків, передбачених цією нормою, а стосовно спірних операцій 2010 року з урахуванням строку встановленого статтею 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року №2181.

Суд погоджується з правомірністю використання Товариством при реалізації наведених норм Узагальнюючій податковій консультації щодо окремих питань відображення у податковому обліку з податку на додану вартість звітного періоду податкових накладних, виписаних у попередніх періодах, та формування на їх підставі податкового кредиту (затверджена Наказом ДПС України від 16 лютого 2012 року N 127), відповідно до якої платник податку має право сформувати податковий кредит звітного періоду на підставі податкових накладних взяті на облік у звітному періоді, з дати виписки яких не минуло 365 календарних днів. В таких випадках не вимагається документального підтвердження причин отримання податкових накладних у періодах, наступних за періодом, в якому вони були виписані, а суми податку відображаються у реєстрі отриманих податкових накладних поточного звітного періоду та у складі податкового кредиту звітного періоду.

Судами попередніх інстанцій встановлена відповідність податкових накладних, виписаних контрагентами позивача, їх відповідність вимогам (оформлені належним чином, містять всі обов'язкові реквізити, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних тощо) та не встановлення порушень в акті перевірки стосовно цих обставин.

Суд позбавлений можливості прийняти доводи податкового органу, як такі що не узгоджуються з положеннями податкового закону, так і узагальнюючої позиції самого податкового органу.

Суд вважає, що переоцінка встановлених фактичних обставин у справі про яку просить податковий орган в касаційній скарзі знаходиться за межами касаційного перегляду відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Недоведеність податкових правопорушень податковим органом обумовлює протиправність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі №804/11901/13-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер