Справа № 814/1098/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 р. № 814/1098/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом:Приватного комерційно-виробничого підприємства "Веста Агро Сервіс", вул. Ковпака, 23, м. Новий Буг, Новобузький район, Миколаївська область, 55600
до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв,54001
про:скасування податкового повідомлення-рішення від 21.02.2018 № 6,

Приватне комерційно-виробниче підприємство «Веста Агро Сервіс» (надалі - Підприємство або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимогу скасувати прийняте 21.02.2018 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області (надалі - Управління або відповідач) податкове повідомлення-рішення № 6 про застосування штрафу за затримку реєстрації податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що, в зв'язку з об'єктивними обставинами, що виникли не з вини Підприємства та не залежали від його волі, у нього була відсутня технічна можливість своєчасно зареєструвати податкові накладні. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», Підприємство зазначило, що, за відсутності вини у вчиненні податкового правопорушення, воно не може бути притягнуто до відповідальності.

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 76-77) Управління вказало на доведеність факту порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних та на законність прийнятого рішення.

Ухвалою від 31.05.2018 суд залишив без задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

Позивач подав відповідь на відзив (арк. спр. 88-89), в якій вказав, що Управління у відзиві не заперечило доводи позивача про відсутність його вини у несвоєчасній реєстрації податкових накладних.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

31.01.2018 посадова особа Управління оформила акт про результати камеральної перевірки щодо своєчасності реєстрації Підприємством податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) за травень, вересень, жовтень, грудень 2017 року (вих. № 638/14-29-12-06-06/22432272, надалі - Акт, арк. спр. 16-19).

Відповідно до Акта, Підприємство у зазначені податкові періоди порушило граничні строки, передбачені статтею 201 Податкового кодексу України, для реєстрації 9 податкових накладних на загальну суму 203 714,83 грн.

Позивач інформацію, що викладена в Акті, не заперечив.

Податковим повідомленням-рішенням від 21.02.2018 № 6 (надалі - Рішення, арк. спр. 27-29) Управління, з посиланням на Акт, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та статті 1201 Податкового кодексу України, застосувало до Підприємства штраф в сумі 32 604,81 грн. Суму штрафу відповідач визначив, виходячи з сум ПДВ, вказаних у податкових накладних, кількості днів прострочки (максимальна - 46) та розміру штрафу.

Позивач доводів щодо невірного розрахунку суми штрафу не висловив.

Як вказано у пункті 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони були складені;

для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Підпунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України зокрема встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою)

Згідно з Актом:

податкову накладну від 18.05.2017 № 4 було зареєстровано 16.06.2017, прострочка - 1 день;

податкову накладну від 25.05.2017 № 5 було зареєстровано 20.06.2017, прострочка - 5 днів;

податкову накладну від 19.09.2017 № 2 було зареєстровано 30.11.2017, прострочка - 46 днів;

податкову накладну від 20.09.2017 № 3 було зареєстровано 30.11.2017, прострочка 46 днів;

податкову накладну від 26.09.2017 № 4 було зареєстровано 30.11.2017, прострочка 46 днів;

податкову накладну від 03.10.2017 № 1 було зареєстровано 14.11.2017, прострочка 14 днів;

податкову накладну від 26.10.2017 № 3 було зареєстровано 30.11.2017, прострочка 15 днів;

податкову накладну від 26.12.2017 № 1 було зареєстровано 19.01.2018, прострочка 4 дні;

податкову накладну від 26.12.2017 № 2 було зареєстровано 19.01.2018, прострочка 4 дні.

Як вказано у квитанції від 15.06.2017 (арк. спр. 39), позивач у податковій накладній від 18.05.2017 № 4 зазначив індивідуальний податковий номер покупця (ПСП «Хлібороб») - 35. Ця податкова накладна не була прийнята з підстав: «… порушення вимог п.201.8 ст.201 ПКУ, а саме: покупець не був платником ПДВ 18.05.2017. Після внесення позивачем виправлень в частині індивідуального податкового номеру покупця 35), податкову накладну (арк. спр. 37) було зареєстровано (арк. спр. 38).

Згідно з викладеним у позові, на думку Підприємства, реєстрація податкової накладної від 18.05.2017 № 4 мала відбутися саме 15.06.2017, тому відповідач безпідставно нарахував штраф за 1 день прострочки.

З цього приводу суд зазначив таке.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов'язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Неправильне зазначення позивачем індивідуального податкового номеру покупця є такою помилкою, що заважає ідентифікувати сторону здійсненої операції, тому доводи позивача про відсутність його вини в тому, що податкову накладну від 18.05.2017 № 4 не було зареєстровано 15.06.2017, суд визнав безпідставними.

Причиною неприйняття до реєстрації податкової накладної від 25.05.2017 № 5 (арк. спар. 40), згідно з квитанцією від 15.06.2017 (арк. спр. 42), було те, що «… сума ПДВ в документі … не може перевищувати суму ліміту на рахунку ПДВ … продавця …».

15.06.2017 платіжним дорученням № 36 (арк. спр. 44) Підприємство поповнило електронний рахунок ПДВ, та 20.06.2017 повторно направило вказану накладну, реєстрацію якої було здійснено в той саме день (арк. спр. 41).

У позові відсутні будь-які посилання на причини неможливості для позивача здійснити своєчасне поповнення електронного рахунку до 15.06.2017 - дати подання на реєстрацію податкової накладної від 25.05.2018 № 5.

Несвоєчасну реєстрацію інших податкових накладних Підприємство пояснило недостатністю коштів на рахунку в системі електронного адміністрування (СЕА) ПДВ та неможливістю поповнення цього рахунку через накладені арешти на грошові кошти позивача.

На підтвердження цих обставин Підприємство надало копії постанов про арешт коштів боржника від 19.09.2017 (надалі - Постанова 1, арк. спр. 51) та від 20.10.2017 (надалі - Постанова 2, арк. спр. 64-65).

Інформації (та доказів на її підтвердження) про те, коли були зняті вказані арешти, Підприємство суду не надало.

Згідно з Постановою № 1, арешт було накладено у виконавчому провадженні з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 22.08.2017 у справі № 915/698/17 про стягнення з Підприємства на користь ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» боргу в сумі 283 454,48 грн., а також з виконання постанови державного виконавця від 19.09.2017 № 54709472 про стягнення виконавчого збору в сумі 28 345,44 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 213,08 грн. Арешт було накладено у межах суми звернення стягнення - 312 013 грн.

Згідно з Постановою № 2, арешт було накладено у виконавчому провадженні з виконання ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2017 у тій ж справі № 915/698/17 про вжиття заходів забезпечення позову за заявою ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС». Арешт було накладено у межах суми звернення стягнення - 283 454,48 грн.

Виходячи з цього, цілком обґрунтованим є висновок, що арешт, накладений Постановою № 1, в подальшому був знятий, що, власне, і стало підставою для звернення кредитора Підприємства - ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» із заявою про забезпечення позову до суду апеляційної інстанції.

Цей висновок ставить під сумнів твердження позивача про те, що з 19.09.2017 до 30.11.2017 він не мав можливості поповнити рахунок в СЕА ПДВ для своєчасної (15.10.2017) реєстрації податкових накладних від 19.09.2017 № 2, від 20.09.2017 № 3, від 26.09.2017 № 4. Крім того, наявність арешту, що був накладений Постановою № 2, не стала перешкодою позивачу у поповненні відповідного рахунку та поданні на реєстрацію 14.11.2017 податкової накладної від 03.10.2017 № 1 (граничним строком реєстрації якої було 31.10.2017).

Як вказано вище, позивач не повідомив, коли були зняті накладені державним виконавцем арешти, але, виходячи з викладеного у позові, 30.11.2017 (незважаючи на Постанову № 2) Підприємство поповнило рахунок в СЕА ПДВ і подало на реєстрацію податкові накладні: від 19.09.2017 № 2, від 20.09.2017 № 3, від 26.09.2017 № 4, від 26.10.2017 № 3.

Пояснень щодо того, які об'єктивні причини (що, за твердженнями позивача, їх відповідач мав врахувати при притягненні Підприємства до відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних) унеможливили своєчасну реєстрацію податкових накладних від 26.12.2017 № 1 та № 2, позов не містить.

Крім того, суд врахував, що арешти були накладені у межах певних сум, і позивач не надав доказів на підтвердження того, що на його рахунках були відсутні кошти для поповнення рахунку в СЕА ПДВ.

Позивач також вказав, що розрахунковий показник ліміту реєстрації в ЄРПН податкових накладних (?Накл, згідно з формулою, що наведена у пункті 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України) не дозволив йому своєчасно зареєструвати податкові накладні від 19.09.2017 № 2, від 20.09.2017 № 3, від 26.09.2017 № 4, оскільки до однієї з складових цього показника (?НаклОтр) не увійшла сума 57 500 грн. - ПДВ за податковою накладною постачальника Підприємства - ТОВ «Промагролізинг плюс» від 26.09.2017 № 37, реєстрацію якої 11.10.2017 було зупинено.

Суд ці доводи відхилив, оскільки, по-перше, доданий Підприємством до позову «Витяг щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні …» (арк. спр. 68) не містить інформації щодо показника ?Накл станом на 15.10.2017, а, по-друге, якщо зазначений показник, за твердженнями позивача, не надавав йому права (тобто забороняв) реєструвати податкові накладні на відповідні суми податку (перший абзац пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України), посилання Підприємства на відсутність об'єктивної (незалежної від волі платника податку) можливості їх зареєструвати, є недоречними.

З урахуванням наведеного, суд встановив, що поданими позивачем доказами не підтверджується об'єктивна неможливість своєчасної реєстрації Підприємством податкових накладних.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що Управління прийняло Рішення відповідно до норм Податкового кодексу України, та підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 9, 12, 19, 77, 241-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного комерційно-виробничого підприємства "Веста Агро Сервіс" (вул. Ковпака, 23, м. Новий Буг, Новобузький район, Миколаївська область, 55600, ідентифікаційний код 22432272) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна