Справа № 530/853/18
Суддя: Дем'янченко С. М.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 530/853/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

08.10.2018 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Дем'янченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядового поліції Оніпко Сергія Миколайовича про оскарження постанови серії НК № 984151 від 12 червня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що постановою серії НК № 984151від 12.06.2018 року складеною інспектором роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Оніпко С.М., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розміру 425 грн. З постанови вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Peugeot Expert д.н.з. НОМЕР_1 у м. Полтава по вулиці К.Шосе,83 проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 ПДР України. Внаслідок чого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки вона прийнята з грубим порушенням вимог законодавства, просив визнати дії інспектора роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядового поліції Оніпко С.М., щодо складання постанови серії НК № 984151 від 12 червня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у сумі 425 грн. 00 коп. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП незаконними, визнати постанову серії НК № 984151 від 12 червня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у сумі 425 грн за порушення ч.2 ст.122 КУпАП протиправною та скасувати її.

Ухвалою суду від 26.06.2018 року було відкрите спрощене позовне провадження за вищевказаним позовом, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов (а.с.13).

24.07.2018 року до суду надійшов відзив відповідача у справі поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Оніпко С.М.(а.с.а.с.20-24). У доводах відзиву поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Оніпко С.М. вказує на безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки 12.06.2018 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Peugeot Expert д.н.з. НОМЕР_1 у м. Полтава по вулиці К.Шосе,83 проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 ПДР України. Внаслідок чого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., по суті заявлених позовних вимог просив в задоволенні позову відмовити (а.с.20-24).

Позивач ОСОБА_1 у справі сповіщався про день і час судового розгляду судовою повісткою за адресою для листування, що вказана у позовній заяві, надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, також представник позивача ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_3 надіслали до суду заяву про розгляд справи в його відсутність позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач у справі належним чином сповіщений про день і час проведення судового розгляду справи.

Враховуючи неявку учасників справи, суд проводить судове засідання, керуючись положеннями ч.4 ст.229 КАС України.

Суд, розглянувши доводи та обґрунтування позовної заяви, письмові відзиви відповідача у справі, переглянувши відеозапис наданий відповідачем як доказ вчинення ОСОБА_1 правопорушення, детально дослідивши та проаналізувавши докази по справі, і давши цим всім доказам належну оцінку приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядового поліції Оніпко Сергія Миколайовича про оскарження постанови серії НК № 984151 від 12 червня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

12 червня 2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія НК № 984151, що винесена інспектором роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Оніпко С. М., водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП , за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП , оскільки 12.06.2018 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Peugeot Expert д.н.з. НОМЕР_1 у м. Полтава по вулиці К.Шосе,83 проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 ПДР України вбачається, що даною постановою, за вищевказане адміністративне правопорушення на водія накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., що передбачений санкцією цієї статті (а.с.7). Копія даної постанови була вручена водію, що підтверджується його підписом у відповідній графі вищевказаної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надав висновок судової - автотехнічної експертизи № 20 від 18.09.2018 року з якого вбачається, що в дорожній ситуації, яка відбулася 12.06.2018 року, де ОСОБА_1 під час руху керуючи транспортним засобом Peugeot Expert д.н.з. НОМЕР_1 у м. Полтава по вулиці К.Шосе,83 проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 ПДР України, внаслідок чого інспектором роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Оніпко С.М. була винесена постанова серії НК № 984151 про накладення адміністративного стягнення, в даній ситуації чи маються в діях водія автомобіля Peugeot Expert д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 невідповідності вимог п.п. 8.7.3. а, г,е 8.10, 8.11 Правил дорожнього руху України не надається можливим.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п.8.7.3 Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення:

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;

Згідно п.8.10 Правил дорожнього руху України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.9 КАС України (в редакції 2017 року), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За нормою ч.2 ст.73 КАС України (в редакції 2017 року), яка визначає поняття належності доказів, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як чітко визначено положеннями ст.76 КАС України (в редакції 2017 року), яка врегульовує поняття та юридичний зміст достатності доказів, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; при цьому, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно загального правила ч.1 ст.77 КАС України (в редакції 2017 року), яка врегульовує поняття та юридичний зміст обов'язку доказування, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

При цьому, суд при оцінці доказів у справі суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи вищевикладене, з огляду на положення ст.ст.73,76,77 КАС України, об'єктивні докази, які б достеменно та «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене позивачем порушення Правил дорожнього руху України, в матеріалах справи відсутні. Разом з цим суд критично оцінює, як доказ по справі відеозапис наданий відповідачем по справі вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, оскільки до відповідачем не надано даних про режим роботи світлофора, даних про точне розташування в повздовжньому напрямку автомобіля Peugeot Expert світлофорного об'єкту в момент ввімкнення для його напрямку руху жовтого сигналу світлофору.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи, з урахуванням Рекомендацій Комітету Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухвалених 13 лютого 1991 року,та виходячи з норм ст.ст.19,61 Конституції України та ст.ст.9,73,76,77 КАС України (в редакції 2017 року), суд приходить до висновку, що будь-яких належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (кваліфікація встановлена в судовому засіданні) за обставин, які вказані у постанові про накладення адміністративного стягнення серія НК № 984151 від 12.06.2018 року, не має і не вбачається з досліджених матеріалів справи в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене та імперативні норми ч.2 ст.77 КАС України, відповідачем у справі-суб'єктом владних повноважень інспектором роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядового поліції Оніпком С.М. не надано доказів щодо правомірності свого рішення щодо позивача у справі ОСОБА_1 за обставин, які викладені ним в оскаржуваній постанові. Отже, з урахуванням сукупності вищевикладених обставин справи та враховуючи висновок експерта судової автотехнічної експертизи, суд повинен прийти до висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 984151 від 12.06.2018 року, що винесена інспектором роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядового поліції Оніпком С.М. про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

Позивачем ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 3000 (три тисячі ) грн. за надання професійної правничої допомоги, що підтверджується письмовими доказами по справі та 1000 ( одну тисячу) грн за проведення експертизи, що підтверджується квитанцією про оплату, а тому вказані витрати підлягають стягненню з управління патрульної поліції в Полтавській області.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.19, ч.2 ст.61 Конституції України, ст.ст.7, 9, 245, 246, 251, 252, 254, 268, 280, 293 КУпАП, ст.ст.6, 9, 72, 73, 76, 77, 139, 241-246, 255, 257, 271-272, 293, 297 КАС України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Рішенням Конституційного суду України №3-рп/2015 від 08.04.2015 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 КУпАП, Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року у справі №5-рп/2015,суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 інспектора роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядового поліції Оніпко Сергія Миколайовича про оскарження постанови серії НК № 984151 від 12 червня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі - задовольнити.

Визнати дії інспектора роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядового поліції Оніпко Сергія Миколайовича щодо складання постанови серії НК № 984151 від 12.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у сумі 425 грн 00 коп за порушення ОСОБА_1 вимог ч.2 ст.122 КУпАП незаконними.

Визнати постанову серії НК № 984151 від 12.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у сумі 425 грн за порушення ч.2 ст.122 КУпАП протиправною та скасувати .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ( 36008, м. Полтава, вулиця Європейська 164) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 - 4000 (чотири тисячі ) грн. сплачених судових витрат, за надання професійної правничої допомоги та проведення експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч.1 ст.272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя -