Справа № 524/4892/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 524/4892/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Мельнікової Л.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами інспектора роти № 4 батальйону ПП в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Чишинського Станіслава Васильовича, поліцейського роти № 4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Яценко Святослава Владиславовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.08.2018, суддя Нестеренко С.Г., м. Кременчук, по справі № 524/4892/18

за позовом ОСОБА_3

до інспектора роти № 4 батальйону ПП в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Чишинського Станіслава Васильовича , поліцейського роти № 4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Яценко Святослава Владиславовича

про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення, закриття проваджень у справах про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП НП Чишинського Станіслава Васильовича (надалі по тексту відповідач-1), поліцейського роти № 4 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП НП Яценка Святослава Владиславовича (надалі по тексту відповідач-2), в якому просив суд:

постанову від 09.06.2018 року по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №159467 інспектора роти №4 УПП у м. Кременчуці Чишинського Станіслава Васильовича про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити;

постанову від 09.06.2018 року по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №191631 інспектора роти №4 УПП у м. Кременчуці Яценка Святослава Владиславовича про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.08.2018 року позов ОСОБА_3 до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП НП Чишинського Станіслава Васильовича та позов ОСОБА_3 до поліцейського роти № 4 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП НП Яценка Святослава Владиславовича про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення, закриття проваджень у справах про адміністративні правопорушення задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП НП Чишинського Станіслава Васильовича від 09 червня 2018 року, серія ВР № 159467, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП направлено на новий розгляд до Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Визнано протиправною та скасовано постанову поліцейського роти № 4 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП НП Яценка Святослава Владиславовича від 09 червня 2018 року, серія ВР № 191631, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП направлено на новий розгляд до Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідачі, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 10.08.2018 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційних скарг підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою відповідача - інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП НП Чишинського Станіслава Васильовича від 09 червня 2018 року, серія ВР № 159467, позивача ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що він (позивач), як зазначено у постанові, цього дня, близько 15 год. 05 хв. у м. Кременчук по вул. Молодіжна, 1, керуючи транспортним засобом FIAT DUCATO, р.н. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" ПДР України.

Також, постановою відповідача - поліцейського роти № 4 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП НП Яценка Святослава Владиславовича від 09 червня 2018 року, серія ВР № 191631, позивача ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він (позивач), як вказано у цій постанові, цього дня, близько 15 год. 05 хв. у м. Кременчук по вул. Молодіжна, 1, керував транспортним засобом FIAT DUCATO, р.н. НОМЕР_1, який підлягає обов'язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов обов'язковий технічний контроль, чим порушив ст. 35 Закону України "Про дорожній рух", п.п. 31.3 "б" ПДР України - експлуатація транспортного засобу, які не пройшли обов'язковий технічний контроль.

Скасовуючи оскаржувані постанови та направляючи справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до ПП у м. Кременчук ДПП НП України, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних постанов через порушення відповідачами процедури розгляду справ та необхідності направлення справ про адміністративне правопорушення на новий розгляд для забезпечення дотримання законних прав та інтересів позивача при розгляді вказаних справ.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржувані рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийняті вони законно, виходячи з наступного.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 09.06.2018 року інспектором роти №4 батальйонну УЦП у м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Чишинським Станіславом Васильовичем ухвалено постанову серії ВР № 159467 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за те, що водій ОСОБА_3 цього дня, близько 15 год. 05 хв. у м. Кременчук по вул. Молодіжна, 1, керуючи транспортним засобом FIAT DUCATO, номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" ПДР України.

Відповідно до Додатку 1 ПДР передбачені дорожні знаки пріоритету, зокрема знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп- лінія), а якщо вона відсутня перед знаком.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель-автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що в підтвердження порушення позивачем вимог дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" ПДР України відповідачем-1 було надано відеозапис, згідно якого на нагрудну відеокамеру відповідача-1 зафіксовано, що під час патрулювання 09.06.2018 року по вул. Молодіжна, 1 в м. Кременчук близько 15 год. 05 хв. позивач, рухаючись на транспортному засобі FIAT DUCATO, номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" ПДР України.

Отже, що вказаний відеозапис містить інформацію щодо обставин порушення позивачем вимог дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" ПДР України, а тому може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів, приймаючи до уваги запис відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також, з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 09.06.2018 року поліцейським роти №4 батальйонну УПП у м. Кременчуці ДПП капралом поліції Яценко Святославом Владиславовичем ухвалено постанову серії ВР № 191631 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. оскільки водій ОСОБА_3 цього дня, близько 15 год. 05 хв. у м. Кременчук по вул. Молодіжна, 1 керував транспортним засобом FIAT DUCATO, номерний знак НОМЕР_1, який підлягає обов'язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, чим порушив ст. 35 ЗУ "Про дорожній рух", п.п. 31.3 "б" ПДР України.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов'язковому технічному контролю, на такий контроль.

Згідно п.п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п.п. 31.3 "б" ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним, засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В адміністративному позові позивач не заперечував, що транспортний засіб FIAT DUCATO, номерний знак НОМЕР_1, рух на якому здійснював позивач, не пройшов, в установленому законодавством порядку та строк обов'язковий технічний контроль.

Отже, враховуючи, що транспортний засіб FIAT DUCATO, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача не пройшов в установленому законодавством порядку та строку обов'язковий технічний контроль, то колегія суддів приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Доводи позивача про те, що транспортний засіб FIAT DUCATO, номерний знак НОМЕР_1 є вантажопасажирським автомобілем, що використовується для перевезення вантажів до 3.5 тон та пасажирів, а тому не підлягає обов'язковому технічному контролю, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

Транспортні засоби, які беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані в сервісних центрах МВС України, проходять обов'язковий технічний контроль відповідно до ЗУ "Про дорожній рух" та постанови КМУ від 30.01.2012 р. №137 "Про затвердження Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу".

Так, відповідно до ст. 35 Закону України "Про дорожній рух" обов'язковому технічному контролю не підлягають, зокрема, легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

При цьому, періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Відповідно до п. 1 "Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу", затвердженого постановою КМУ від 30.01.2012 р. №137 порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім, зокрема, легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до п.3 вказаного вище Порядку, періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить: для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Отже, з аналізу наведених приписів законодавства слідує, що обов'язковому технічному контролю не підлягають вантажні автомобілі (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тон.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб FIAT DUCATO, номерний знак НОМЕР_1 є вантажопасажирським автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тони (а.с.23).

Враховуючи, що транспортний засіб FIAT DUCATO, номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач, є вантажопасажирським автомобілем, що використовується для перевезення вантажів до 3.5 тон, то за наведеними приписами казаного Закону та Порядку підлягає проходженню обов'язкового технічного контролю, а тому доводи позивача, що транспортний засіб FIAT DUCATO, номерний знак НОМЕР_2 не підлягає обов'язковому технічному контролю є безпідставними та не спростовують факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Посилання суду першої інстанції про те, що транспортний засіб FIAT DUCATO, номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач, на праві власності належить ОСОБА_6, а тому підстави для притягнення позивача до відповідальності відсутні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за приписами ч. 3 ст. 121 КУпАП відповідальність за керування транспортним засобом, який підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов покладається на водія такого транспортного засобу, а не на його власника.

Висновки суду першої інстанції щодо протиправності постанови серії ВР № 159467 у справі про адміністративне правопорушення, оскільки така постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис події, а тому не відповідає приписам ст. 283 КУпАП, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07,11.2015 №1395, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Оскаржувана постанова серії ВР № 159467 про накладення адміністративного стягнення складена у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а тому висновки суду першої інстанції щодо невідповідності вказаної постанови вимогам ст.283 КУпАП через відсутність у ній відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис події є помилковими.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України наведеній у постанові від 14.02.2018 року у справі №536/583/17 та від 03.07.2018 р. № 711/5885/17.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваних постанов через їх складення відповідачами не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, з огляду на таке.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).

Разом з тим, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" внесено зміни до ст.258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Відповідно, висновки суду першої інстанції про порушення відповідачем вимог ст.276, 283, 245, 268 КУпАП є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України наведеній у постанові від 31.01.2018 року у справі №489/1525/16-а.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, висновки суду першої інстанції щодо протиправності постанови серії ВР № 159467 та постанови серії ВР № 191631, оскільки позивачу під час розгляду справи та винесення вказаних постанов не було роз'яснено прав та обов'язків за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП колегія суддів вважає помилковими, оскільки не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз'яснень, передбачених положеннями статтей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України наведеній у постанові від 17.05.2018 року у справі №753/4366/17.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, висновки суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваних постанов відповідачів через те, що вказані адміністративні правопорушення не були об'єднані в одне провадження, і на позивача було накладено адміністративне стягнення за кожне правопорушення окремо, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відносно позивача було розглянуто дві справи про адміністративне правопорушення, різними посадовими особами, а тому під час накладення на позивача адміністративних стягнень за кожне правопорушення окремо порушень з боку відповідачів приписів ст. 36 КУпАП допущено не було.

За таких обставин, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги інспектора роти № 4 батальйону ПП в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Чишинського Станіслава Васильовича, поліцейського роти № 4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Яценко Святослава Владиславовича задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.08.2018 по справі № 524/4892/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_3 до інспектора роти № 4 батальйону ПП в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Чишинського Станіслава Васильовича , поліцейського роти № 4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Яценко Святослава Владиславовича про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення, закриття проваджень у справах про адміністративні правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова О.М. Мінаєва