Справа № 826/4430/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 жовтня 2018 року № 826/4430/18

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі головуючого судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства «Агроцентр Єврохім-Україна», Акціонерного товариства «Мінерально-хімічна компанія «ЄвроХім», Акціонерного товариства «Новомосковська акціонерна компанія «Азот», Акціонерного товариства «Невинномизький Азот» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, Генеральної прокуратури України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроХім Трейдінг Рус» про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів в частині, визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Дочірнього підприємства «Агроцентр Єврохім-Україна» (далі також - ДП «Агроцентр Єврохім-Україна», позивач-1), Акціонерного товариства «Мінерально-хімічна компанія «ЄвроХім» (талі також - АТ «МХК «ЄвроХім», позивач-2), Акціонерного товариства «Новомосковська акціонерна компанія «Азот» (АТ «НВК «Азот», позивач-3), Акціонерного товариства «Невинномизький Азот» (далі також - АТ «Невинномизький Азот», позивач-4) до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі також - Мінекономрозвитку, Міністерство, відповідач-1), Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, Генеральної прокуратури України (далі також - ГВП, ГПУ, відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроХім Трейдінг Рус» (далі також - ТОВ «ЄвроХім Трейдінг Рус», третя особа), в якому позивачі просять суд:

- визнати протиправними дії ГВП та ГПУ по складанню та направленню до Мінекономрозвитку подання від 12 вересня 2017 року № 10/4/1-4091-14-157 ДСК-вих. 17;

- визнати протиправними та скасувати накази Мінекономрозвитку від 19 вересня 2017 року № 1382 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України» та № 1383 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб'єктів господарської діяльності» в частині, що стосується компаній «ЄвроХім»;

- визнати протиправними та скасувати накази Мінекономрозвитку від 30 січня 2018 року № 110 «Про переведення суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» та № 112 «Про переведення іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині, що стосується компаній «ЄвроХім»;

- визнати бездіяльність Мінекономрозвитку протиправною та зобов'язати відповідача-1 вчинити дії по скасуванню спеціальних санкцій, що були застосовані до компаній «ЄвроХім» наказами від 19 вересня 2017 року № 1382, № 1383 та від 30 січня 2018 року № 110, № 112.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають про відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували порушення з боку компаній «ЄвроХім» українського чи іншого законодавства.

Швейцарською компанією EuroChem Group AG були проведені власні незалежні розслідування, які вказують на відсутність поставок продукції, виробленої на потужностях компаній «ЄвроХім» до місць призначення, де державні органи України тимчасово не виконують свої повноваження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2018 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Крім того, ухвалою суду від 28 березня 2018 року, зокрема, запропоновано відповідачам у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення їм даної ухвали надати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

У встановлений судом строк ГВП та Мінекономрозвитку надано відзиви на позовну заяву, в яких відповідачі просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у таких відзивах.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як було встановлено матеріалами справи, 12 вересня 2017 року за № 10/4/1-4091-14-157дск-вих17 ГВП до Міністерства, в порядку статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», направлено подання з пропозицією невідкладно застосувати до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності спеціальну санкцію у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності за порушення вимог статей 187, 194, 195, 196, 198 Митного кодексу України, статті 9 Закону України «Про державний кордон України».

За результатом розгляду подання Мінекономрозвитку видано накази № 1382 від 19 вересня 2017 року та № 1383 від 19 вересня 2017 року, № 110 від 30 січня 2018 року та № 112 від 30 січня 2018 року «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України», якими до низки підприємств зазначених у поданні застосовані спеціальні санкції - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України.

Незгода із вказаними наказами в частинах, що стосуються компаній «ЄвроХім» обумовила позивачів на звернення до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Статтею 1 Угоди між урядами України та Російської Федерації про пункти пропуску через державний кордон між РФ і Україною від 08 лютого 1995 року (із змінами та доповненнями) визначено, що для перетину кордону між указаними державами особами, транспортними засобами і переміщення товарів і вантажів будь-якої державної приналежності Договірні Сторони використовують наступні пункти пропуску, зокрема, залізничні: «Гуково - Червона Могила».

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/9 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей.

Верховна Рада України своєю постановою від 17 березня 2015 року № 254-VIII визнала тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

Відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року № 638-IV так звані «Донецька народна республіка» (далі також - «ДНР») та «Луганська народна республіка» (далі також - «ЛНР») є терористичними організаціями, оскільки є стійкими об'єднаннями трьох і більше осіб, які створені з метою здійснення терористичної діяльності, а саме підготовки та реалізації терористичних актів, підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об'єктів у терористичних цілях, організації незаконних збройних формувань, вербування, озброєння, підготовку та використання терористів, та іншої діяльності, що відноситься до ознак терористичної, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлені певні правила поведінки, обов'язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів.

Боротьба з тероризмом ґрунтується на принципах, зокрема: законності та неухильного додержання прав і свобод людини і громадянина; комплексного використання з цією метою правових, політичних, соціально-економічних, інформаційно-пропагандистських та інших можливостей; пріоритетності попереджувальних заходів; пріоритетності захисту життя і прав осіб, які заражаються на небезпеку внаслідок терористичної діяльності (стаття вказаного Закону).

Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об'єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» від 27 січня 2015 року № 129-VIII так звані «ДНР» і «ЛНР» визнані терористичними організаціями.

При цьому, 05 червня 2014 року Кабінет Міністрів України, зважаючи на існування прямої загрози життю і здоров'ю учасників міжнародного руху, прийняв рішення про припинення руху через пункт пропуску «Червона Могила» на російсько-українському кордоні.

Наказами Державної фіскальної служби України від 27 листопада 2014 року № 331 та від 22 грудня 2014 року № 385 «Про ліквідацію та створення окремих митних постів Донецької та Луганської митниць ДФС» митний пост «Червона Могила» Луганської митниці ДФС ліквідовано; рух через митні пости тимчасово непідконтрольних українській владі територій Донецької та Луганської областей припинено з 01 січня 2015 року.

Наказом начальника штабу - першого заступника керівника антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 11 січня 2015 року за №27ог затверджено Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей (далі також - Порядок).

Відповідно до п. 1.13 Порядку переміщення до тимчасово неконтрольованих територій та з них товарів (вантажів) юридичними та фізичними особами здійснюється через визначені Порядком контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення перевізником або власником такого вантажу спеціального дозволу, виданого органами ДФС України. Переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів на тимчасово неконтрольовані території Донецької та Луганської областей поза контрольними пунктами в'їзду-виїзду, в тому числі будь-яким транспортом через неконтрольовані ділянки російсько-українського кордону, заборонено.

Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000457 за фактом ведення представниками влади Російської Федерації агресивної війни проти України, фінансування діяльності терористичних організацій «ДНР» і «JIHP» та вчинення інших злочинів, що призвели до загибелі людей, тимчасової окупації частини території України та інших тяжких наслідків.

В ході досудового розслідування відповідачем-2 отримано інформацію про вчинення низкою підприємств-нерезидентів із Російської Федерації, які сходять до структури російського акціонерного товариства АТ «МХК «Єврохім», фінансування діяльності терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» шляхом постачання мінеральних добрив, та вчинення дій на шкоду інтересам національної економічної безпеки України.

Так, за отриманими даними, AO «Новомосковская Акционерная Компания «Азот» та ОАО «Невинномысский Азот», що входять до групи AT «МХК «Єврохім», протягом 2016 року за безпосереднього сприяння високопосадових російських військовослужбовців, які контролюють діяльність терористичних організацій «ДНР» та «JIHP», залізничним транспортом через станцію Гуково (РФ) та пункт пропуску «Червона Могила» (Україна) здійснили імпорт понад 6 268 тонн (4 772 тонн та 1496 тонн відповідно) азотних добрив (аміачна селітра) до тимчасово непідконтрольних українській владі територій Донецької та Луганської областей.

Відповідно до статті 187 Митного кодексу України (далі також - МК України) транспортні засоби комерційного призначення, якими переміщуються пасажири та/або товари через митний кордон України, підлягають митному контролю та митному оформленню. Органи доходів і зборів виконують митні формальності в зонах митного контролю.

Статтею 194 МК України зобов'язано декларантів або уповноважених ними осіб у разі ввезення товарів на митну територію України попередньо повідомляти орган доходів і зборів, у зоні діяльності якого товари будуть пред'явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.

Згідно з вимогами статті 195 МК України переміщення товарів через митний кордон України здійснюється у пунктах пропуску через державний кордон України, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Не можуть бути пропущені через митний кордон України: 1) товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом; 2) товари, на пропуск яких відповідно до закону потрібні дозволи інших державних органів, за відсутності цих дозволів (крім алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також харчових продуктів для власного споживання, що ввозяться громадянами в обсязі та в порядку, встановлених статтею 376 та частиною другою статті 378 цього Кодексу); 3) товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 196 МК України).

Частиною 1 статті 198 МК України передбачено, що органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державний кордон України» залізничне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України.

Таким чином, переміщення товарів через митний кордон України з Російською Федерацією указаними підприємствами-нерезидентами групи AT «МХК «Єврохім» здійснено всупереч наведеним вимогам законодавством поза митним контролем (поза місцем розташування митного органу і без виконання необхідних митних формальностей, що здійснюються під час митного контролю та митного оформлення). Недотримання цих заборон прямо шкодить національним інтересам України у вигляді порушення її суверенних прав.

Крім того, поставки мінеральних добрив підприємствами-нерезидентами групи AT «МХК «Єврохім» на тимчасово окуповані території Донецької і Луганської областей продовжувались всупереч наведеним вище вимогам законодавства України і протягом 2017 року.

Зазначені обставини підтверджуються листами Служби безпеки України від 10 серпня 2017 року № 2/5/4-21738т, ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 08 вересня 2017 року № 2304 ДП «Укрпромзовнішекспертиза», а також матеріалами кримінального провадження № 0000457.

Таким чином, підприємствами-нерезидентами AO «Новомосковская Акционерная Компания «Азот» (Российская Федерация, Тульская обл., г. Новомосковск, ул. Связи, д. 10) та ОАО «Невинномысский Азот» (Российская Федерация, Ставропольский край, г. Невинномысск-7, ул. Низяева, д. 1) вчинено дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митних органів, що призводить до неконтрольованих експортно-імпортних операцій та не сплати обов'язкових митних платежів до митних органів України.

До складу AT «МХК «Єврохім», окрім вищезазначених російських компаній, входить низка інших підконтрольних підприємств-нерезидентів, контрольний пакет акцій кожного з яких належить AT «МХК Єврохім», які пов'язані спільною господарською діяльністю з ним та є офіційними дистриб'юторами його хімічної продукції, а саме: ООО «Агроцентр ЕвроХим-Краснодар» (Российская Федерация, г. Краснодар, ул. Советская, 30), ООО «Агроцентр ЕвроХим-Невинномысск» (Российская Федерация, Ставропольский край, г. Невинномысск, ул. Низяева, 1), ООО «ЕвроХим Трейдинг РУС» (Российская Федерация, Тульская обл., г. Новомосковск, ул. Связи, д. 12А), ООО «Агроцентр ЕвроХим - Волгоград» (Российская Федерация, Волгоградская обл., п. Михайловка, ул. Крановая, д. 2, оф. 201-204, ООО «Агроцентр ЕвроХим - Липецк» (Российская Федерация, г. Липецк, ул. Желябова, д. 2), ОСП ООО «Агроцентр ЕвроХим - Липецк» (Российская Федерация, г. Бєлгород, ул. Костюкова 36-Д, оф. 33), ООО «Агроцентр Еврохим - Орел» (Российская Федерация, г. Орел, ул. Полесская, д. 10, оф. 60), ЗАО «Агрохимия» (Российская Федерация, Краснодарский край, станция Павловская, ж.д. станция Сосыка-Ростовская, промзона), ОАО «Общество поддержки фермерских хозяйств» (Российская Федерация, Краснодарский край, станция Брюховецкая, ул. Привокзальная, 32), ООО «Тандем» (Российская Федерация, Ставропольский край, г. Невинномысск, ул. Калинина, 182, корп. 1), ООО «АгроХимУниверсал» (Российская Федерация, Ставропольский край, г. Ессентуки, ул. Пятигорская, 157), ООО «Аграрник» (Российская Федерация, Ставропольский край, г. Невинномысск, шоссе Екатериновское, 2), ООО «Боснис» (Российская Федерация, Ставропольский край, г. Новоалександровск, ул. Ленина, 26), ООО «БалтТрейдХим» (Российская Федерация, г. Калининград, Ленинский пр-т, 131, оф. 303), AO «Целинскагрохимсервис» (Российская Федерация, Ростовская обл., Целинский р-н, п. Целина, 7 линия, 251), ООО «Галактика» (Российская Федерация, Ростовская обл., Целинский р-н.п. Целина, 7 линия, 251), ОАО «Рязаньагрохим» (Российская Федерация, г. Рязань, ул. Лермонтова, д. 8, корп. 1), ООО «Русагрохим» (Российская Федерация, г. Москва, ш. Энтузиастов, д. 34), ООО «Агроцентр - Белгород» (Российская Федерация, Белгородская обл., Прохоровский р-н, п. Прохоровка, 1-й Советский пер., д. 1), ООО «Агрохимцентр Тамбов» (Российская Федерация, Тамбовская обл., Тамбовский р-н, свх. «Селезневский», ул. Магистарльная, 13), ООО «Югагрохим» (Российская Федерация, г. Черкесск, ул. 1-я Подгорная, д. 22Б), ООО «Зарайская сельхозхимия» (Российская Федерация, Московская обл., г. Зарайск, ул. Московская, Прирельсовая база, 2), ООО «Юг-Бизнеспартнер» (Российская Федерация, г. Краснодар, ул. Им. Орджоникидзе 46/Красноармейская 32), а також ДП «Агроцентр СвроХім-Україна» (, м. Київ, вул. Щорса, 44).

Також установлено, що дочірнє підприємство AT «МХК «Єврохім» - ДП «Агроцентр Єврохім-Україна» (, м. Київ, вул. Щорса, 44) є порушником статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР, що підтверджується листом Національного банку України від 04 вересня 2017 року № 25-0006/60869.

Після зупинки низки вітчизняних підприємств, які є виробниками азотних добрив, більшу частину ринку вказаної продукції на території України поглинуто AT «МХК «Єврохім».

Частиною 4 статті 8 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що у Генеральній прокуратурі України утворюється (на правах самостійного структурного підрозділу) Головна військова прокуратура, яку очолює заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор. На нього наказом Генерального прокурора може також покладатися виконання інших службових обов'язків.

Прокурором органу прокуратури є заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор (п. 4 ч. 1 статті 15 Закону України «Про прокуратуру»).

Виходячи з системного аналізу норм зазначеного закону, суд приходить висновку, що прокурор органу прокуратури виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України.

Зі змісту статті 217 Господарського кодексу України вбачається, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відтак, порушення позивачами статей 187, 194-196, 198 МК України, обумовила звернення ГПУ до Міністерства із відповідним поданням з пропозицією застосувати до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності спеціальних санкцій, відповідно до статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі також - Закон).

Головна військова прокуратура під час складення та направлення вказаного вище подання діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, а тому відсутні підставі для задоволення позовних вимог щодо визнання таких дій протиправними.

Водночас, згідно з положеннями ч. 1 статті 37 Закону, до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності за порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності своїх обов'язків згідно з цим або пов'язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Відповідно до ч. 2 статті 37 Закону, санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

При цьому, згідно положень статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Мінекономрозвитку за поданням Генпрокуратури від 12 вересня 2017 року № 10/4/1-4091-14-157дск-вих17 (вх. від 13 вересня 2017 року № 05/1966дск) оскаржуваними наказами застосувало до позивача-1, позивача-2, позивача-3, позивача-4 та групи компаній-нерезидентів, які входять до структури позивача-2 , а саме: ТОВ «Агроцентр ЄвроХім - Краснодар», ТОВ «Агроцентр ЄвроХім - Невинномизьк», ТОВ «Агроцентр ЄвроХім -Липецьк», ТОВ «Агроцентр ЄвроХім - Орел», ТОВ «Агроцентр ЄвроХім - Волгоград», ТОВ «ЄвроХім Трейдинг РУС» (компанії «ЄвроХім») спеціальну санкцію - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

Приймаючи оскаржувані накази Міністерство виходило з наступного.

Згідно з ч. 3 статті 37 Закону, подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

Так, подання ГПУ, зокрема, містило у собі наступні дані:

- назва і реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - дочірнє підприємство «Агроцентр ЄвроХім-Україна» , м. Київ, вул. Щорса, 44;

- назва і реквізити іноземних суб'єктів господарювання 1) акционерное общество «МХК «ЕВРОХИМ», 115054, г. Москва, ул. Дубиниская, 53, стр. 6, ИНН: ; 2) акционерное общество «Новомосковская Акционерная Компания «Азот», 301660, Тульская область, Новомосковский район, г. Новомосковск, ул. Связи, д. 10, ИНН: ; 3) акционерное общество «Невинномысский Азот», 357100, Ставропольский край, г. Невинномыск, ул. Низяева, д. 1, ИНН: ; 4) общество с ограниченной ответственностью «Агроцентр ЕвроХим- Краснодар», 350063, Краснодарский край, г. Краснодар, ул. Советская, д. 30, ИНН: ; 5) общество с ограниченной ответственностью «Агроцентр ЕвроХим- Невинномысск», 357111, Ставропольский край, г. Невынномысск, ул. Низяева, д. 1, ИНН: ; 6) общество с ограниченной ответственностью «Агроцентр ЕвроХим- Липецк» 398050, г. Липецк, ул. Желябова, д. 2, оф. 201, ИНН: ; 7) общество с ограниченной ответственностью «Агроцентр ЕвроХим- Орел», 302028, г. Орел, ул. Полесская, д. 10, оф. 60, ИНН: ;8) общество с ограниченной ответственностью «Агроцентр ЕвроХим- Волгоград», 403342, Волгоградская область, с. Михайловка, ул. Крановая, д. 2, оф. 201-204, ИНН: ; 9) общество с ограниченной ответственностью «ЕвроХим Трейдинг РУС» 115054, г. Москва, ул. Дубининская, 53, стр. 6, ИНН: ;

- порушення вимог статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та статей 187, 194, 195, 196, 198 Митного кодексу України;

- вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності;

- найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство у Поданні не були зазначені, оскільки санкція застосована до Позивачів та компаній «Єврохім» за сам факт порушення ними митних правил.

За таких обставин, суд приходить висновку, що у Мінекономрозвитку не було правових підстав не застосувати спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності, оскільки подання правоохоронного органу за формою та змістом відповідало вимогам ч. 2 статті 37 Закону, як і не було передбачених законодавством підстав для не розгляду подання чи його відхилення.

Під час розгляду справи інших доводів позивачів щодо протиправності оскаржуваних наказів не наведено, а судом таких обставин не встановлено. Тому, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів чи матеріалів справи які б свідчили про порушення відповідачами законодавства про зовнішньоекономічну діяльність під час прийняття оскаржуваних рішень, у суду відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи оцінку спірних правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

ДП «Агроцентр Єврохім-Україна» звернулось до Мінекономрозвитку з листом від 25 вересня 2017 року № 25-09/17-4, в якому просила врегулювати ситуацію, яка склалася у зв'язку із застосуванням до компаній «ЄвроХім» санкції відповідно до наказів Мінекономрозвитку від 19 вересня 2017 року № 1382, 1383.

Мінеконмрозвитку у відповідь листом від 22 листопада 2017 року № 4102-13/42697 повідомило позивача-1, що готове розглянути питання про скасування дії зазначеної санкції у разі надходження матеріалів про вжиття практичних заходів, що підтверджують введення офіційної заборони та відсутність фактів поставок продукції, виробленої на потужностях групи компаній «Єврохім», до т.з. «ДНР» та «ЛНР», або відповідного подання Головної військової прокуратури України Генеральної прокуратури України.

Разом з цим, 19 грудня 2017 року позивачі звернулись до Мінекономрозвитку з клопотаннями про скасування дії спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності, застосованої до позивачів та компаній «Єврохім» у зв'язку з тим, що ними вжиті практичні заходи, що гарантують виконання Закону та/або пов'язаних з ним законів України і вжиті заходи до приведення своєї зовнішньоекономічної та пов'язаної з нею господарської діяльності у відповідність із законами України.

У відповідь Мінекономрозвитку листом від 08 лютого 2018 року № 4102-13/5063-07 (копія у матеріалах справи) повідомило позивачів, що на підставі інформації ГПУ - ініціатора подання, отриманої листом від 23 січня 2018 року № 10/4/3-4091-14 відсутні підстави для скасування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

Тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо визнання бездіяльності Мінекономрозвитку протиправною та зобов'язання відповідача-1 вчинити дії по скасуванню спеціальних санкцій, що були застосовані до компаній «ЄвроХім».

Додатково суд зазначає, що відповідно до ч. 6 статті 37 Закону та п. 3.2. Положення про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону, затвердженого наказом Мінекономіки від 17 квітня 2000 року № 52 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 травня 2000 року за № 260/4481, тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та/або пов'язаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дати винесення відповідного рішення Міністерством економічного розвитку і торгівлі України. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності переводяться Міністерством на індивідуальний режим ліцензування.

На виконання зазначених вимог, Мінекономрозвитку наказами від 30 січня 2018 № 110, № 112 перевело позивачів та компанії «ЄвроХім» на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Отже, застосування Мінекономрозвитку індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до позивачів та компаній «ЄвроХім» є похідною санкцією від тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності, встановленою статтею 37 Закону.

Відтак, твердження позивачів про безпідставність застосування такої санкції не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її фактичні обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Положеннями статті 244 КАС України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Приймаючи рішення у справі, судом досліджувався предмет оскарження з урахуванням критеріїв оцінки, які має суд застосовувати за змістом ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно, в контексті оцінки судом предмету оскарження з урахуванням критеріїв, визначених згадуваною ч.2.ст.2 КАС України та впливу оскаржуваних рішень, дій та бездіяльності на обсяг прав та інтересу позивачів, суд вважає, що при їх прийнятті та вчиненні згадувані критерії дотримані, а також, враховуючи факт прийняття рішення та вчинення дій у відповідності до порядку, що встановлений законом та відповідність їх змісту чинному законодавству, суд вважає відсутнім протиправне порушення, не визнання чи оспорення права чи інтересу позивачів, за захистом та поновленням яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, підстави для вирішення питання щодо стягнення судових витрат також відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України. Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда