Справа № 810/2689/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

02 жовтня 2018 року

справа №810/2689/17

адміністративне провадження №К/9901/53776/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції матеріали адміністративної справи №810/2689/17

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Будком" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2017 року у складі судді Щавінського В. Р.

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у складі колегії суддів Аліменка В. О., Безименної Н. В., Кучми А. Ю.

У С Т А Н О В И В:

ПРОЦЕДУРА

04 серпня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Будком" (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 травня 2017 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 504 746 грн., з яких сума 336 497 грн. за податковим зобов'язаннями та 168 249 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, з мотивів безпідставності його прийняття.

22 грудня 2017 року рішенням Київського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року, позовні вимоги задоволено.

19 червня 2018 року відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій податковий орган просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

26 липня 2018 року касаційна скарга передана судді-доповідачу.

30 липня 2018 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу податкового органу залишено без руху з мотивів неналежної сплати суми судового збору та надано десятиденний строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги з моменту отримання цієї ухвали.

09 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача за наслідком усунення недоліків касаційної скарги в установлений судом строк та витребувано з Київського окружного адміністративного суду справу № 810/2689/17.

07 вересня 2018 року справа № 810/2689/17 надійшла до Верховного Суду.

28 серпня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив позивача на касаційну скаргу, в якому він спростовує доводи касаційної скарги та просить залишити її без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

У березні-квітні 2017 року посадовими особами податкового органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку платника податків з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Канремторг» за березень 2016 року та Приватним підприємством фірма «Універ Автотех» за жовтень, листопад 2016 року на підставі, серед іншого, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

11 квітня 2017 року за результатами перевірки складено акт № 208/10-36-14-07-02/23581034 (далі - акт перевірки).

22 травня 2017 року на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за податковим зобов'язаннями у розмірі 336 497 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 168 249 грн. на підставі

пункту 123.1 статті 123 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій установлено, що між платником податків та Товариством з обмеженою відповідальністю «Канремторг», а також Приватним підприємством фірма «Універ-Автотех» укладено договори поставок товарно-матеріальних цінностей (феромарганець, феросиліцій, чавун ливарний), відповідно, від 12 листопада 2015 року № 342 та від 15 серпня 2018 року № 363.

Факт використання придбаних у контрагентів товарів у подальшій господарській діяльності Товариства підтверджується наданими та долученими до матеріалів справи первинними документами податкового та бухгалтерського обліку та не спростовується відповідачем.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що склад податкових правопорушень обґрунтовується податковим органом висновком про нереальність господарських операцій платника податків із зазначеними контрагентами, внаслідок чого Товариством протиправно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за березень 2016 року на суму 99 196 грн. (Товариство з обмеженою відповідальністю «Канремторг»), за жовтень 2016 року у розмірі 136 375 грн. та листопада на суму 100 926 грн. (Приватне підприємство фірма «Універ-Автотех»).

ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій висновувалися з підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача із його контрагентами, на підставі яких платником податків сформовано податковий кредит з податку на додану вартість.

ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У касаційній скарзі податковий орган посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, але не зазначає яких саме і у чому полягає таке порушення, а лише відтворює зміст акта перевірки, заперечень на позов та зміст апеляційної скарги.

Нереальність господарських операцій з контрагентами доводиться податковим органом на підставі податкової інформації щодо не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, відсутністю трудових ресурсів у контрагентів у достатній кількості, ненаданням сертифікатів якості.

Скаржник додатково вказує на невідповідність податкових накладних Приватного підприємства фірма «Універ-Автотех», виписаних на адресу позивача (не вказано код згідно з УКТ ЗЕД).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Щодо застосування норм процесуального права

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ОЦІНКА ДОВОДІВ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Щодо недоліків первинних документів

Судами першої та апеляційної інстанцій досліджено первинні документи податкового та бухгалтерського обліку за вказаними операціями, надано оцінку їх відповідності вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV.

Положеннями пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, на які посилається податковий орган як на підставу прийняття податкового повідомлення-рішення, надано право платнику податків віднести до складу податкового кредиту, серед іншого, сум податку на додану вартість, що сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг.

Реальність операцій з поставки товарно-матеріальних цінностей, за наслідками яких сформовано податковий кредит з податку на додану вартість, досліджена та підтверджена судами попередніх інстанцій на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку.

Судами попередніх інстанцій, серед іншого, встановлено, подальше використання придбаних товарів у господарській діяльності позивача, що підтверджується наданими та долученими до матеріалів справи первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Суд визнає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та формування податкового кредиту повинні бути підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність спірних господарських операцій, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що непідтверження операцій контрагентів за ланцюгом постачання, так само як і відсутність у контрагентів матеріально-технічних та трудових ресурсів, не є достатніми підставами для визнання операцій нереальними.

Ненадання сертифікатів якості на товар не є доказом нереальності господарських операцій, оскільки ці документи не є первинними у розумінні вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Щодо недоліків податкових накладних Приватного підприємства фірма «Універ-Автотех», виписаних на адресу позивача (не вказано код згідно з УКТ ЗЕД), то акт перевірки не містить висновків в частині виявлення таких недоліків, відтак такі доводи не були покладені в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, а відтак не можуть оцінюватися судом касаційної інстанції з огляду на частину другу статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі №810/2689/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф.Ханова

Судді І.А.Гончарова

І.Я.Олендер