Справа № 826/676/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

04 жовтня 2018 року м. Київ№ 826/676/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., при секретарі судового засідання Грабовському В.А. розглянувши в загальному позовному провадженні клопотання про закриття провадження у адміністративній справі
за позовомОСОБА_1
до1. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, 2. Державного реєстратора Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» Кучми Любові Володимирівни
треті особи проОСОБА_4 визнання дій протиправними та скасування рішення,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_5,

представника відповідача 1- не з'явився,

представника відповідача 2 - не з'явився,

представника третьої особи - ОСОБА_6

На підставі ч. 6 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 04 жовтня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, Державного реєстратора Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» Кучми Любові Володимирівни, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності з відкриттям розділу, реєстрація ОНМ з індексним №32777009 від 07.12.2016р., та рішення про внесення змін до розділу і про право власності з індексним №35513997 від 02.06.2017р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.218 року суддею Амельохіним В.В. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що будівництво третьою особою мансардного поверху та отримання його у власність з подальшою реєстрацією прав на нерухоме майно є незаконним та таким, що порушує права інших співвласників.

Представники відповідачів проти задоволення адміністративного позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні.

Відзиви відповідачів обґрунтовано тим, що при вчинення реєстраційних дій останні діяли у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи, проти задоволення адміністративного позову заперечував, та просив закрити провадження у справі.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що оскільки вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора і приватного нотаріуса щодо реєстрації майнових прав ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 є похідними від спору між нею і позивачем щодо приміщення, за рахунок якого збільшилась площа вказаної квартири, та враховуючи те, що позивач вважає, що це приміщення є приміщенням загального користування і він є його співвласником, як власник квартири у багатоквартирному будинку, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні 04.10.218 року представник позивача заперечував проти даного клопотання, в той час як представник третьої особи його підтримав.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, суд при вирішенні клопотання про закриття провадження у справі виходить з наступного.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Тобто, адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про визнання дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності, лише у випадку, якщо такі позовні вимоги не є похідними від вимог у приватно-правовому спорі.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2016 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2003 року № 15-5166, про що було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32777009 від 07.12.2016 року 15:05:30.

02.06.2017 року Державним реєстратором Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» Кучмою Л.В. на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації №КВ 86 від 18.05.2017 року внесено зміни до реєстру, індексний номер :26:38.

Згідно вказаного рішення відповідачем 2 було змінено загальну площу квартири АДРЕСА_1 з 18,1 кв.м. на 198,5 кв.м., та відповідно житлову з 39,6 кв.м на 87.8 кв.м.

Як встановлено матеріалами справи, підставою такого збільшення, стало самовільне, без проектно-дозвільної документації, без погодження із балансоутримувачем будинку та мешканцями демонтування третьою особою балки покрівлі з подальшим переплануванням та влаштування жилих кімнат. Тобто здійснення ОСОБА_4 будівництва мансардного поверху.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що порушуючи питання про визнання протиправним та скасування оскаржуваних рішень, ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що будівництво третьою особою мансардного поверху з подальшим оформленням права власності на нього є незаконним та порушує його права як власника частини зазначеного житлового будинку, зокрема вказує на те, що будівництво мансардного поверху, який зареєстровано як житлове приміщення, має наслідком зміну загальної площі будинку в цілому, а отже і зміну належної позивачеві частки.

Таким чином, виникнення спірних правовідносин у справі, яка розглядається, обумовлено незгодою позивача, який є власником частини житлового будинку, з правомірністю набуття ОСОБА_4 права власності на мансардний поверх у цьому ж будинку, що стало підставою для оскарження подальшої реєстрації відповідачем 2 права власності на це майно. Тобто предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки законність набуття особою права власності на об'єкт нерухомості, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, вимоги про скасування рішень (записі) щодо реєстрації права користування спірним нерухомим майном за третьою особою фактично спрямовані на відновлення прав позивача, у зв'язку з незаконним, на його думку, відчуженням спірного майна та пов'язані з намаганням відновити своє порушене право на це майно.

Отже, у даній справі заявлено позов на захист приватного інтересу шляхом скасування записів про державну реєстрацію права власності за третьою особою спірним нерухомим майном. Здійснення такого захисту судом напряму залежить від вирішення питання, кому саме належить право власності на спірне нерухоме майно (нежилі приміщення), і відповідно правомірності набуття такого права.

Таким чином, усунення перешкод у реалізації права власності на спірне майно залежить від вирішення судом питання про правомірність такого права відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а оскаржувані дії реєстраторів є лише наслідком реалізації сторонами у справі прав на спірне нерухоме майно, тобто є похідними вимогами, у зв'язку з чим, ураховуючи суб'єктний склад спірних правовідносин, така справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини стосуються права учасників справи на об'єкт нерухомого майна, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивачки.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 826/12559/16, від 27.06.2018 у справі № 815/6945/16.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, даний спір підлягає вирішенню в порядку норм цивільного судочинства.

В частині судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 21.05.2018р. №0.0.935198043,1 від 10.01.2018 року позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Отже, враховуючи наявність підстав для закриття провадження у справі та той факт, що позивач в позовній заяві просив стягнути витрати по сплаті судового збору, суд приходить до висновку про необхідність повернення ОСОБА_1 через відповідний орган державної казначейської служби України судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні, 80 коп.) сплачений до державного бюджету згідно платіжного доручення від 21.05.2018р. №0.0.935198043,1 від 10.01.2018 року.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 задовольнити.

Закрити провадження у справі №826/676/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, Державного реєстратора Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" Кучми Любові Володимирівни, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності з відкриттям розділу, реєстрація ОНМ з індексним №32777009 від 07.12.2016р., та рішення про внесення змін до розділу і про право власності з індексним №35513997 від 02.06.2017р.

Повернути ОСОБА_1 через відповідний орган державної казначейської служби України судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні, 80 коп.) сплачений до державного бюджету згідно платіжного доручення від 21.05.2018р. №0.0.935198043,1 від 10.01.2018 року.

Копії ухвали про закриття провадження у справі невідкладно надіслати сторонам.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Амельохін