Справа № 822/2232/18
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2232/18
РІШЕННЯ

іменем України

04 жовтня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

за участю:секретаря судового засідання Нетичай Ю.В. позивача: ОСОБА_1, представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області про надання дозволу на розробку технічної документації;

- зобов'язати Старокостянтинівську районну державну адміністрацію Хмельницької області вчинити дії по наданню ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки з земель нерозподілених часток (паїв) колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва у розмірі до повного задоволення права на земельну частку пай згідно сертифіката.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до рішення Самчинецької сільської ради народних депутатів Старокостянтинівського району від 10 червня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чапаєва село Самченці було передано в колективну власність 1464.1 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано для ведення сільськогосподарського виробництва та видано державний акт серія ХМ №022 із планом зовнішніх меж. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №22.

На зборах колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва село Самченці було складено списки громадян членів ксп та визначено, що кожному члену підприємства належить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності розміром 3.00 умовних кадастрових гектарах. Відповідно до цього Старокостянтинівською районною державною адміністрацією було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) кожному члену підприємства із зазначенням розміру 3.00 га умовних кадастрових гектарів.

Вказує, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 2,6679 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 17 червня 2015 року за реєстровим номером 2-1168.

Вказану земельну ділянку успадкувала після смерті своєї матері, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

При формуванні вказаної земельної ділянки до неї увійшли право її матері ОСОБА_5 на земельну частку (пай) та право її батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 право на земельну частку пай у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Чапаєва с. Самчинці.

На вказані вище права на земельні частки (паї) її батьки мали право, оскільки були членами КСП ім. Чапаєва с. Самчинці, включені до Державного акту на право колективної власності на землю виданому КСП ім. Чапаева та отримали Сертифікати на право на земельну частку пай (ОСОБА_6 Сертифікат НОМЕР_3, ОСОБА_5 Сертифікат НОМЕР_4).

Оскільки, позивачу не в повному об'ємі було надано земельну ділянку, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки з земель нерозподілених часток (паїв) колишнього КСП ім. Чапаєва. Однак листом від 15 березня 2018 №49/400-40/2018 позивачу відмовлено в задоволенні заяви, та зазначено, що у зв'язку із тим, що земельні ділянки належать до категорії земель державної власності (довідка Самчинецької сільської ради від 30.01.2018 року №27) рішенням комісії ОСОБА_1 рекомендовано звернутись із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області згідно вимог ст.122 ЗКУ.

Позивач вважає вказану відмову відповідача протиправною, зважаючи на це, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою від 20.08.2018 відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Позивач, представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Також відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що розпаювання земель колишнього КСП ім. Чапаєва с. Самчинці проводилося згідно рішення сесії Самчинецької сільської ради народних депутатів Старокостянтинівського району від 10 червня 1995 року, згідно якого у колективну власність КСП ім. Чапаєва с. Самчинці було передано 1464,10 га земель сільськогосподарського призначення, на основі якого було видано Державний акт на право колективної власності на землю НОМЕР_5 від 26 листопада 1995 року. Щодо вирішення справи покладається на думку суду.

Крім того, позивачем в судовому засіданні було заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Самчинецьку сільську раду, у задоволенні якого протокольною ухвалою суду від 04.10.2018 відмовлено. При цьому, суд виходив з того, що необхідною умовою залучення третіх осіб є той факт, що судове рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов'язки осіб, які не є стороною у справі. Позивачем не вказано яким чином прийнятим у даній справі рішенням будуть порушені права чи інтереси Самчинецької сільської ради.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Встановлено, що розпаювання земель колишнього КСП ім. Чапаєва с. Самчинці проводилося згідно рішення сесії Самчинецької сільської ради народних депутатів Старокостянтинівського району від 10 червня 1995 року, згідно якого у колективну власність КСП ім. Чапаєва с. Самчинці було передано 1464,10 га земель сільськогосподарського призначення, на основі якого було видано Державний акт на право колективної власності на землю НОМЕР_5 від 26 листопада 1995 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2000 року спадкоємцем майна ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_5. Спадкове майно складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва с. Самчинці Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката за НОМЕР_3.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.06.2015 року (спадкова справа №766/2010), ОСОБА_1 є спадкоємцем земельної ділянки, яка розташована на території Самчинецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (яка належала померлій ОСОБА_5.), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 2,6679 га, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №127345 виданого Управлінням земельних ресурсів у Старокостянтинівському районі Хмельницької області 11 лютого 2008 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 25 грудня 2007 року за №460/2007-р, кадастровий номер - НОМЕР_2.

Вказана обставина підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39241759 від 17.06.2015 року.

Позивач звернувся до Старокостянтинівської районної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки з земель нерозподілених часток (паїв) колишнього КСП ім. Чапаєва.

Листом від 15 березня 2018 №49/400-40/2018 відповідач повідомив позивачу, що його заява щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель вилучених під час паювання по Самчинецькій сільській раді розглянута 13 лютого 2018 року (протокол №1) на засіданні комісії з питань регулювання земельних відносин на території Старокостянтинівського району. У зв'язку із тим, що земельні ділянки належать до категорії земель державної власності (довідка Самчинецької сільської ради від 30.01.2018 року №27) рішенням комісії позивачу рекомендовано звернутись із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області згідно вимог ст.122 ЗКУ.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина 4 статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина 2 статті 14).

Відповідно до п."а", п."г" ч.1 ст. 17 Земельного кодексу України, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, та підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок.

Згідно ч.6,7 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (спадкоємцем майна яких є ОСОБА_1) отримали сертифікати НОМЕР_3, НОМЕР_4 на право на земельну частку (пай), відповідно до яких їм належало право на земельні частки (паї) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чапаєва на території Самчинецької сільської ради.

Згідно п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Порядок паювання земель переданих у колективну власність регулюється Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 № 720/95, згідно із п. 2 якого, при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.1999 № 586-XIV, на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Так, суд зазначає, що відповідь голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації на звернення позивача викладена у формі листа, який не є актом суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України та Закону України "Про місцеві державні адміністрації", і не містить рішення по суті порушеного питання.

Частинами 1, 2, 3, 5 ст. 25 Земельного кодексу України встановлено, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Відтак, суд проаналізувавши вищевикладене прийшов до висновку, що оскаржуваним рішенням відповідача було порушено право позивача як спадкоємця, оскільки її батькам не було передано у приватну власність земельні ділянки належної площі, які передбачено сертифікатами на право на земельну частку (пай).

Разом з тим, безпідставним є посилання відповідача на те, що з метою реалізації свого права позивачу необхідно було звернутись із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання їй землі, оскільки таке право є гарантованим чинним законодавством та не потребує повторного звернення до державного органу. Окрім цього, порушення державним органом як зазначалось вище було допущено ще під час первинного звернення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Старокостянтинівською районною державною адміністрацією було неправомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації позивачем, тому позовну вимогу про визнання протиправною відмову Старокостянтинівської районної державної адміністрації у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації слід задовольнити.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Старокостянтинівської районної державної адміністрації вчинити дії по наданню ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки з земель нерозподілених часток (паїв) колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва у розмірі до повного задоволення права на земельну частку пай згідно сертифіката, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій №R (80) 2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 р. термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Таким чином, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною 1 ст.2 КАС України вказано, серед іншого, що завданням адміністративного судочинства є вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Вказана норма, у сукупності з наведеними положеннями ч.4 ст.245 КАС України та наявністю у відповідача права діяти на власний розсуд, покладає на суд обов'язок зобов'язати відповідача вирішити питання, щодо якого звернувся позивач (заяви про надання дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки з земель нерозподілених часток (паїв) колишнього КСП ім. Чапаєва), з врахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, при розгляді цієї адміністративної справи суд прийшов до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог, шляхом зобов'язання Старокостянтинівської районної державної адміністрації, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки з земель нерозподілених часток (паїв) колишнього КСП ім. Чапаєва та вирішити вказане питання з врахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наявні всі підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку із частковим задоволенням позову, на користь позивача слід присудити 352,40 грн. судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації та зобов'язати Старокостянтинівську районну державну адміністрацію Хмельницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 і прийняти рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки з земель нерозподілених часток (паїв) колишнього КСП ім.Чапаєва, з врахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині рішення.

В решті позову відмовити.

Присудити на користь позивача - ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 жовтня 2018 року

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 31100 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Старокостянтинівська районна державна адміністрація Хмельницької області (вул. К.Острозького, 70, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, 31100 , код ЄДРПОУ - 21315239)

Головуючий суддя П.М. Майстер