Справа № 0440/5325/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року Справа № 0440/5325/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача та від третьої особи: від відповідача: ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" про визнання незаконним та скасування наказу №2596 від 09.06.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2018р. ОСОБА_5 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» та просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ відповідача №2596 від 09.06.2018р. в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора ювенальної превенції СП Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати по підготовці справи до розгляду в розмірі 2500 грн. 00 коп.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона проходить службу на посаді інспектора ювенальної превенції СП Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, має звання капітана поліції. За оспорюваним наказом на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, з яким позивач була ознайомлена 20.06.2018р. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було порушення службової дисципліни, що виразилося у невжитті заходів щодо реєстрації до єдиного обліку та несвоєчасного реагування на повідомлення про безвісне зникнення неповнолітньої ОСОБА_6 Позивач вважає, що оспорюваний наказ в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності є незаконним, оскільки у її діях був відсутній склад дисциплінарного правопорушення, а також було порушено процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме: 02.05.2018р. ОСОБА_7 прийшла до Новокодацького ВП та повідомила, що звернулась до Криничанського ВП з метою написання заяви щодо розшуку її неповнолітньої доньки за місцем свого проживання, проте останні відмовилися його приймати та вказали на необхідність звернення з відповідною заявою до відділу поліції у м. Дніпрі, мотивуючи тим, що неповнолітня ОСОБА_6 мешкала раніше у м. Дніпрі. Громадянка ОСОБА_7 звернулася до Новокодацького відділу поліції з метою отримання всіх можливих адрес та контактів підлітків, з якими донька спілкувалася, оскільки раніше уже здійснювався її розшук працівниками поліції, та від написання заяви про зникнення та про розшук її неповнолітньої доньки ОСОБА_6 відмовилась, а тому позивач вважає, що у її діях був відсутній склад дисциплінарного правопорушення. Окрім того, позивач зазначає, що про вчинення дисциплінарного проступку було відомо її керівнику 04.05.2018р., а оспорюваний наказ датовано 09.06.2018р., тому вважає, що дисциплінарне стягнення накладено за межами місячного строку, встановленого ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС, що є підставою для визнання його незаконним. Позивач також вважає, що висновок службового розслідування було затверджено без її письмових пояснень в рамках проведеного службового розслідування про яке її не повідомляли у порушення вимог п.6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013р. №230 (далі - Інструкція №230), а тому наказ є необґрунтованим, так як не містить достатніх доказів вчинення нею дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю), вважає, що відсутні навіть підстави для оголошення такого дисциплінарного стягнення як попередження про неповну посадову відповідність, а не іншого, більш легкого виду дисциплінарного стягнення. Також позивач просить і стягнути з бюджетних асигнувань відповідача витрати, понесені нею із підготовкою справи до розгляду у розмірі 2500 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., що підтверджується договором про надання юридичних послуг, актом про надання послуг та квитанцією про оплату у відповідності до вимог ст. ст. 132,138 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, у відзиві на позов просив у задоволенні даного адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що підставою для проведення службового розслідування став рапорт начальника УКР ГУНП в Дніпропетровській області від 04.05.2018р. відповідно до якого було встановлені дії поліцейських Криничанського ВП Кам'янського ВП ГУНП та поліцейських Новокодацького ВП Дніпровського ВП ГУНП, які призвели до несвоєчасного реагування на повідомлення про зникнення дитини та не здійснення відповідних розшукових заходів у зв'язку з чим було призначено службове розслідування за висновками якого встановлено, що 02.05.2018р. об 11.00 годині до Новокодацького ВП звернулася ОСОБА_7 з метою спілкування з поліцейськими відділення ювенальної превенції щодо зникнення її неповнолітньої доньки ОСОБА_6 внаслідок чого у кабінеті №30 вказана особа повідомила позивача про те, що 28.04.2018р. її неповнолітня донька - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 поїхала до своєї подруги ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 та перестала виходити на зв'язок, проте позивач, яка перебувала у складі слідчо-оперативної групи ВП, при отриманні інформації про зникнення дитини, протоколу усної заяви про безвісне зникнення неповнолітньої ОСОБА_6 не оформили, негайно чергову частину про вказаний випадок не повідомили та заходів щодо його реєстрації до журналу ЄО ВП не вжили, а лише порадили ОСОБА_7 звернутися із відповідною заявою до органу поліції за місцем мешкання, у зв'язку з чим необхідні розшукові заходи щодо встановлення місцезнаходження зниклої відразу розпочато не було, що є порушенням службової дисципліни та недотриманням вимог пунктів 1,5 розділу ІІ та пункту 17 розділу Ш Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015р. №1377 та за наведене порушення за оспорюваним наказом ряд працівників було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, у тому числі і позивача, зокрема, у вигляді попередження про неповну посадову відповідність. Також представник відповідача вказує і на те, що факт несвоєчасної реєстрації усної заяви ОСОБА_7 про зникнення дитини підтверджується також і поясненнями інспекторів чергової частини Новокодацького ВП Шаповал Т.І. та Лукяненко О.С., яким про факт звернення останньої із заявою про зникнення дитини стало відомо лише 02.05.2018р. о 20.30 год. від оператора служби «102». Представник відповідача зазначає, що до завдань органів поліції віднесено розшук осіб за заявами та повідомленнями громадян згідно до функцій, покладених на органи поліції ст.ст. 2, 12, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію», установлення місцезнаходження дітей у разі їх безвісного зникнення згідно до п.1.2 розділу І Інструкції з організації підрозділів кримінальної міліції у справах дітей, затвердженої наказом МВС України від 19.12.2012р. №1176. За викладеного, відповідач вважає, що позивач під час здійснення функцій та завдань поліції покладених на неї чинними законодавчими актами, не склала протоколу усної заяви про зникнення дитини, не зареєструвала його до журналу єдиного обліку Новокодацького ВП, не здійснила першочергових заходів щодо розшуку зниклої ОСОБА_6 та не повідомила про подію чергову частину, що прямо свідчить про бездіяльність позивача під час здійснення своїх повноважень як поліцейського, а наявність заяви ОСОБА_7 про припинення розшуку неповнолітньої доньки ОСОБА_6 жодним чином не може спростовувати фактів порушень службової дисципліни з боку позивача. Також представник відповідача вважає необґрунтованими твердження позивача щодо пропуску місячного строку, встановленого для проведення службового розслідування та затвердження висновку без надання позивачем письмових пояснень, з огляду на те, що, оскільки про дисциплінарний проступок було повідомлено 04.05.2018р., службове розслідування розпочато 07.05.2018р., строк якого було продовжено до 12.06.2018р., завершено службове розслідування 09.06.2018р., а тому вважає, що місячний строк не був пропущений згідно до вимог п.5.1, п.5.3 Інструкції №230. А щодо не відібрання пояснень у позивача в рамках службового розслідування, то таке пояснення було надано позивачем в рамках службового розслідування 28.05.2018р. про події, які сталися 02.05.2018р., вказані пояснення засвідчені особистим підписом позивача, а тому вважає, що при затвердженні висновку службового розслідування у наведеній частині не відбулося порушення п.6.3 Інструкції №230. Представник відповідача також просить і відмовити у стягненні з відповідача і витрат позивача на підготовку справи до розгляду у розмірі 2500 грн. посилаючись на те, що надання юридичних послуг фізичною особою-підприємцем не відносяться до категорії витрат, пов'язаних з розглядом справи, передбачених ч.3 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на їх обґрунтованість.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

Громадянка України ОСОБА_5 станом на 02.05.2018р. проходила службу на посаді інспектора ювенальної превенції СП Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про що позивачем зазначено у позові та не оспорюється сторонами (а.с.3).

02.05.2018р. позивач знаходилася на своєму робочому місці за адресою: м. Дніпро, вул. Курінна, буд. 57 Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області в кабінеті №30 до якого надійшов дзвінок з внутрішнього телефону від чергового постового, який повідомив, що прийшла громадянка ОСОБА_7, яка має бажання поспілкуватися з приводу своєї неповнолітньої доньки.

Після чого громадянку ОСОБА_7. було запрошено до кабінету №30, де остання повідомила, що 02.05.2018р. зранку пішла до органу поліції за місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_2, з метою написання заяви щодо розшуку її неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає сумісно з матір'ю, навчається в Степанівській НВК в 9-класі Криничанського району, яка 28.04.2018р. близько 11.00 години пішла з дому та повідомила матері, що поїхала до м.Дніпро, смт.Таромське, до своєї знайомої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4,, яка мешкає АДРЕСА_1 та до теперішнього часу не повернулась, місце знаходження її невідомо. Вислухавши гр.ОСОБА_7 співробітники поліції Криничанського району відмовились приймати заяву, мотивуючи тим, що неповнолітня ОСОБА_6, поїхала до м. Дніпро і матері з цього приводу потрібно звернутися до органу поліції м. Дніпро.

Так як гр. ОСОБА_7 сумісно зі своєю родиною, а також з неповнолітньою донькою ОСОБА_6 раніш мешкали за адресою: АДРЕСА_3, навчалась у СЗШ №124, але після закінчення 8 класу переїхали до селища Новоселівка, де на теперішній час мешкають.

У зв'язку з тим, що гр.ОСОБА_7 раніше зверталась до Новокодацького ВП з заявою щодо розшуку доньки ОСОБА_6, коли мешкали у м. Дніпрі та інспекторами СЮП проводились ОРЗ щодо встановлення місцезнаходження її доньки, останню знаходили та повертали її матері. Внаслідок чого гр. ОСОБА_7 з метою самостійного розшуку доньки попрохала надати їй всі можливі адреси та контакти підлітків з якими спілкувалась її донька.

Співробітниками СЮП Новокодацького ВП було надано всі адреси та контакти, які відпрацьовувались під час розшуку її неповнолітньої доньки, а також наполягали на обов'язковому написанні заяви щодо розшуку доньки за місцем її мешкання звідки остання пішла з метою відпрацювання кола друзів, однокласників, знайомих та теперішнім місцем мешкання. Зокрема, гр. ОСОБА_7 співробітниками СЮП було запропоновано у сприянні у розшуку її доньки на території Новокодацького району та у разі можливого знаходження останньої буде повернуто матері.

Після чого гр.ОСОБА_7, отримавши всю інформацію, погодилася повторно звернутися до органу поліції за місцем мешкання та інформувати про подальші дії.

Про вищезазначену подію старшим інспектором СЮП Новокодацького ВП старшим лейтенантом поліції Федо В.В. було проінформовано керівництво ВЮП ГУНП з метою посприяти на дії співробітників поліції Криничанського району щодо прийняття заяви від громадянки ОСОБА_7 з приводу розшуку її неповнолітньої доньки.

Через деякий час було зателефоновано гр. ОСОБА_7, остання повідомила, що приїхала до органу поліції за місцем мешкання та попрохала повторно прийняти в неї заяву, на що співробітники поліції Криничанського району почали до неї зневажливо ставитися, підвищувати рівень голосу, висловлюватися в її адресу, що вона погана матір та висловлюватися в її присутності нецензурною лайкою. Незважаючи на небажання приймати заяву від гр. ОСОБА_7, співробітники поліції Криничанського району зареєстрували зазначений факт до ЖЄО, але наполегливо продовжували тиснути морально та психологічно на заявницю та примусили останню зателефонувати на лінію «102», повідомити, що її донька загубилась в м. Дніпрі, смт. Таромське.

Співробітниками Новокодацького ВП ДВП неповнолітня ОСОБА_6 була розшукана, про що повідомлено матері, що підтверджується копією пояснень позивача від 28.05.2018р. (а.с.82-83).

У подальшому, 03.05.2018р. згідно рапорту начальника УКР ГУНП в Дніпропетровській області Васицького А.Б., начальника ГУНП Глуховерю В.А. було повідомлено про вищенаведені дії поліцейських Новокодацького ВП Дніпровського ВП, які призвели до несвоєчасного реагування на повідомлення про зникнення дитини та запропоновано провести службове розслідування за вищенаведеними фактами порушень, що підтверджується копією відповідного рапорту (а.с.65).

07.05.2018р. згідно наказу ГУНП в Дніпропетровській області №2103 «Про організацію проведення службового розслідування» було призначено службове розслідування за фактом неналежного виконання службових обов'язків поліцейських Криничанського ВП Кам'янського ВП та Новокодацького ВП Дніпровського ВП ГУНП під час реагування на повідомлення про безвісне зникнення неповнолітньої ОСОБА_6, що підтверджується копією наведеного наказу (а.с.66).

Відповідно до рапорту члена комісії - старшого інспектора УОАЗОР ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Самойліка В.В. від 06.06.2018р. строк проведення службового розслідування був продовжений до 12.06.2018р., що підтверджується копією відповідного рапорту (а.с.78).

09.06.2018р. було затверджено висновок службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов'язків поліцейськими Новокодацького ВП Дніпровського ВП ГУНП та Криничанського ВП Кам'янського ВП ГУНП під час реагування на повідомлення про безвісне зникнення неповнолітньої ОСОБА_6 за п. 3 якого було запропоновано за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1,5 розділу ІІ Інструкції №1377, що виразилося у невжиття заходів щодо реєстрації до єдиного обліку та несвоєчасного реагування на повідомлення про безвісне зникнення неповнолітньої ОСОБА_6, інспектора ЮП СП Новокодацького ВП ОСОБА_5, з урахуванням наявного дисциплінарного стягнення (зауваження, оголошене наказом ГУНП від 17.08.2017р. №3436), попередити про неповну посадову відповідність, що підтверджується копією відповідного висновку (а.с.71-77).

Також, цього ж дня, 09.06.2018р. за наказом ГУНП в Дніпропетровській області №2596 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Новокодацького відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП», зокрема за п. 1 вказаного наказу, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1.5 розділу ІІ Інструкції № 1377, що виразилося у невжиття заходів щодо реєстрації до єдиного обліку та несвоєчасного реагування на повідомлення про безвісне зникнення неповнолітньої ОСОБА_6, інспектора ЮП СП Новокодацького ВП ОСОБА_5, попереджено про неповну посадову відповідність, що підтверджується змістом цього наказу (а.с.68-70).

Позивач оспорює вищенаведений наказ в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності, просить визнати його незаконним та скасувати у наведеній частині посилаючись на те, що у її діях був відсутній склад дисциплінарного правопорушення та під час проведення службового розслідування відповідачем було порушено процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме: притягнуто до дисциплінарної відповідальності позивача поза межами місячного строку в порушення вимог ст. 16 Дисциплінарного статуту ОВС та висновок службового розслідування затверджено без надання позивачем пояснень у рамках проведеного службового розслідування про яке позивача не повідомлялось у порушення вимог п.6.3 Інструкції №230.

Заслухавши представників позивача, відповідача та третьої особи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-УІІІ (далі - Закон №580), порядок організації роботи підрозділів кримінальної міліції у справах дітей врегульовані Інструкцією з організації роботи підрозділів кримінальної міліції у справах дітей, затвердженої наказом МВС України від 19.12.2012р. №1176 (далі - Інструкція №1176), Порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затверджено відповідною Інструкцією №1377 від 06.11.2015р. (далі - Інструкція № 1377), а порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських визначається Дисциплінарним статутом ОВС України, затвердженим Законом України від 22.06.2006р. №3460-ІУ ( далі - Дисциплінарний статус ОВС), а також Інструкцією від 12.03.2013р. №230 ( далі - Інструкція №230).

Згідно ч.1 ст.7 Закону №580 під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частинами 1, 2 ст.12 Закону №580 визначено, що поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань, поліція не має права відмовити в розгляді або відкласти розгляд звернень стосовно забезпечення прав і свобод людини.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону №580 встановлено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

За пунктом 7 ч.1 ст.23 Закону №580 визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань розшукує осіб, зокрема тих, які пропали безвісти.

Згідно п.1.2 Інструкції №1176 (яка діяла станом на момент виникнення спірних відносин) основними завданнями ювенальної поліції є, зокрема, установлення місцезнаходження дітей у разі їх безвісного зникнення.

У відповідності до п.5.1 наведеної Інструкції №1176, передбачено, що організація заходів із встановлення місцезнаходження дитини, яка зникла безвісти, передбачає:

-збирання даних про дитину та їх аналіз з метою встановлення причини самовільного залишення дитиною сім'ї;

-залучення в установленому порядку до проведення розшукових заходів сил і засобів інших підрозділів органів внутрішніх справ, у тому числі з використанням оперативно-технічних можливостей;

-інформування особового складу органів поліції про розшук безвісно зниклої дитини;

-інформування громадськості та засобів масової інформації про безвісне зникнення дитини.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції №1377 прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснюється цілодобово і невідкладно тим органом поліції, до якого надійшла заява чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію, або слідчим, або іншою посадовою особою органу поліції, якою самостійно виявлено з будь-якого джерела обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

При особистому зверненні заявника до органу поліції із заявою чи повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію уповноважений працівник чергової частини або інша службова особа в кімнаті для прийому громадян цілодобово оформляють протоколи усних заяв і відразу реєструють заяви в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події.

Згідно п.5 Інструкції №1377 передбачено, що посадова особа органу поліції при виявленні чи отриманні інформації про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію негайно повідомляє про це чергову частину органу поліції.

Пунктом 17 Інструкції №1377 визначено, що прихованими від єдиного обліку вважаються заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які були відомі працівнику органу поліції, та відомості, які на час виявлення не внесено до журналу ЄО відповідного органу поліції, а самі заяви та повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події не отримали реєстраційного номера.

Аналізуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що поліцейський незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, при цьому, за нормами вищенаведеної Інструкції встановлено, що прийняття повідомлень про іншу подію (зокрема зникнення дитини) оформлюють не лише працівники чергової частини, а й інші службові особи, які отримали повідомлення, незалежно від місця і часу їх учинення, такі повідомлення оформлюються протоколами усних заяв і відразу реєструються в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про інші події ( зникнення дитини), окрім того, посадова особа при виявленні чи отриманні такої інформації (про зникнення дитини) негайно повинна повідомити про це чергову частину органу поліції.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, громадянка ОСОБА_7 02.05.2018р. зранку звернулася до Новокодацького ВП, зокрема, до позивача, як посадової особи органу поліції та повідомила про те, що 28.04.2018р. близько 11.00 години її неповнолітня донька - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 поїхала до міста Дніпро, смт. Таромське, до своєї знайомої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4, яка мешкає АДРЕСА_1 та до теперішнього часу не повернулась, місце знаходження її невідомо, що підтверджується змістом копій пояснень самої позивачки від 28.05.2018р. наданих у рамках службового розслідування (а.с.82).

Таким чином із аналізу наведеної інформації вбачається, що 02.05.2018р. зранку громадянка ОСОБА_7 звернулася до органу поліції, зокрема до посадової особи Новокодацького ВП ОСОБА_5 та повідомила її про зникнення дитини.

Однак, позивач, 02.05.2018р. як службова особа органу поліції, відповідного протоколу усної заяви про зникнення неповнолітньої ОСОБА_6 у її матері ОСОБА_7 не прийняла, не вчинила жодних дій з приводу реєстрації відповідної заяви у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень, негайно не повідомила про подію зникнення дитини чергову частину органу поліції, (таких доказів суду не надано), а відповідно, не вжила заходів, які передбачені нормами п.1.2 та п.5.1 Інструкції №1176, п.1, п.5 Інструкції №1377 та ст.ст. 18, 23 Закону України №580.

Факт не прийняття ОСОБА_5 02.05.2018р. повідомлення від ОСОБА_7 про зникнення її неповнолітньої доньки - ОСОБА_6 шляхом не оформлення протоколу усної заяви та не проведення його реєстрації у журналі єдиного обліку подій підтверджується як поясненнями самої позивачки від 28.05.2018р., так і поясненнями інспекторів чергової частини Новокодацького ВП Шаповал Т.І. та Лукяненко О.С. відповідно до яких про перебування ОСОБА_7 в службовому кабінеті №30 Новокодацького ВП їм не було повідомлено, а про факт звернення останньої з заявою про зникнення дитини стало відомо лише 02.05.2018р. о 20.30 годині від оператора служби «102», що підтверджується відповідними копіями пояснень (а.с.86-88).

Отже, внаслідок неприйняття позивачем як службовою особою органу поліції зранку 02.05.2018р. заяви у громадянки ОСОБА_7 про зникнення її неповнолітньої дитини (така заява нею була подана лише у Криничанському ВП о 17.00 годині), що призвело до зволікання у проведенні оперативно-розшукових заходів по розшуку дитини ще зранку 02.05.2018р.

За викладених обставин, аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, встановлених обставин та покладених на позивача обов'язків працівника органу поліції, суд приходить до висновку, що позивачем при виконанні своїх службових обов'язків інспектора ювенальної превенції Новокодацького ВП 02.05.2018р. під час отримання повідомлення від громадянки ОСОБА_7 про зникнення її неповнолітньої доньки - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, було порушено норми ст.ст. 18, 23 закону №580, п.1, п.5 Інструкції №1377.

Недотримання поліцейськими положень Конституції і законів України, нормативно-правових актів МВС, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ є порушенням службової дисципліни, невиконання або неналежне виконання якої є підставою для притягнення таких поліцейських до дисциплінарної відповідальності за правилами, встановленими Дисциплінарним статутом ОВС України, дію якого поширено на поліцейських до прийняття Дисциплінарного статуту Національної поліції України відповідно до Закону України від 23.12.2015р. №901-УІІІ.

Так, ст. 1 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейськими положень Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту ОВС встановлено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Згідно до ст.3 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що начальник є особою начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником.

Відповідно до ст.12 наведеного Статуту ОВС на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження;3)догана; 4) сувора догана; 5)попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7)пониження у спеціальному званні на один ступінь; 8)звільнення з органів внутрішніх справ.

За приписами ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС встановлено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

За ч.2 ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Згідно до п.1.1 Інструкції №230, у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України відомостей про вчинення особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення віднесено до компетенції структурних підрозділів та посадових осіб ОВС України при їх проведенні.

За п.5.1 згаданої Інструкції №230 встановлено, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більше як на один місяць

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення - п.5.2 Інструкції №230.

Пунктом 5.3 Інструкції №230 передбачено, що завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Також, відповідно до п.6.3 Інструкції №230 забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового та начальницького складу письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що передумовою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є призначення та проведення службового розслідування у рамках якого особа, яка притягується до дисциплінарної відповідальності повинна надати письмові пояснення по суті вчинення дисциплінарного проступку або відмовитися у їх наданні після чого за результатами такого службового розслідування складається відповідною комісією висновок, який затверджується посадовою особою на підставі якого і приймається рішення у формі наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Так, як встановлено у ході судового розгляду справи та підтверджується наданими сторонами документами, на підставі рапорту посадової особи органу поліції від 03.05.2018р. щодо дій працівниками Новокодацького ВП та Криничанського ВП, які виразилися у не оформленні ОСОБА_5 02.05.2018р. зранку об 11.00 годині протоколу усної заяви від ОСОБА_7 про зникнення неповнолітньої доньки - ОСОБА_6 2003 року народження та не внесення таких відомостей до журналу єдиного обліку заяв та повідомлень, яка звернулася до Новокодацького ВП та отримала лише усну пораду звернутися до підрозділу поліції за місцем мешкання, а не за місцем зникнення дитини, та прийняття такої заяви у ОСОБА_7 Криничанським ВП лише о 17.00 годині, вказані дії поліцейських Новокодацького ВП призвели до несвоєчасного реагування на повідомлення про зникнення дитини та негайного початку проведення відповідних розшукових дій у зв'язку з чим було ініційовано проведення службового розслідування щодо вказаних подій, у тому числі і щодо позивача (а.с.65).

У подальшому, було прийнято наказ №2103 від 07.05.2018р. про організацію проведення службового розслідування, визначено склад комісії, до членів якого було включено старшого інспектора УОАЗОР ГУНП майора поліції Самойліка В.В., за рапортом якого від 06.06.2018р. продовжено термін проведення службового розслідування до 12.06.2018р., у рамках службового розслідування посадовими особами Новокодацького ВП були надані письмові пояснення щодо подій, які сталися 02.05.2018р., в тому числі і 28.05.2018р. відповідні пояснення були надані і позивачем, за результатами службового розслідування було складено висновок, який було затверджено 09.06.2018р. на підставі якого за порушення службової дисципліни, недотримання вимог п.1.5 розділу ІІ Інструкції №1377, що виразилося у невжитті заходів щодо реєстрації до єдиного обліку та несвоєчасного реагування на повідомлення про безвісне зникнення неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_5, з урахуванням наявного дисциплінарного стягнення (зауваження, оголошене наказом ГУНП від 17.08.2017р. №3436) притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідність згідно копії наказу №2596 від 09.06.2018р. (а.с.65-127).

Таким чином, аналізуючи наведені норми та обставини у справі щодо процедури порядку проведення службового розслідування щодо подій, які сталися 02.05.2018р. та описані вище, суд приходить до висновку, що відповідачем було дотримано процедури проведення службового розслідування, порушень при її проведенні судом не виявлено, а представником позивача жодними доказами не підтверджено, у зв'язку з чим прийняття оспорюваного наказу в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі висновків вищенаведеного службового розслідування є правомірним та таким, що відповідає вимогам Дисциплінарного статуту ОВС та Інструкції № 230.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Так, у ході судового розгляду справи представником позивача не було надано суду належних, допустимих та обґрунтованих доказів, які б свідчили про протиправність оспорюваного наказу в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з урахуванням встановлених судом обставин у даній справі та аналізу вищенаведених норм чинного законодавства України.

При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги в якості належного і допустимого доказу твердження представника позивача та самого позивача про те, що громадянка ОСОБА_7 відмовилася від написання заяви про зникнення її неповнолітньої доньки - ОСОБА_6, оскільки належних доказів на підтвердження зазначеного суду не надано.

Навпаки, зміст пояснень, як ОСОБА_7, так і самої позивачки, наявних у справі, свідчать про те, що гр. ОСОБА_7 02.05.2018р. зранку приїхала до м. Дніпра з метою подання заяви про зникнення дитини на території Новокодацького ВП, а позивач, не оформивши протоколу усної заяви ОСОБА_7, порадила їй звернулися до Криничанського ВП за місцем мешкання її та дитини, незважаючи, що ОСОБА_7 повідомила останню про те, що у Криничанському ВП відмовилися приймати заяву та направили її до Новокодацького ВП за місцем зникнення дитини, що свідчить про невжиття позивачем, як посадовою особою органів поліції, дій, передбачених п.1, п.5 Інструкції №1377, зазначені дії позивача призвели до несвоєчасного реагування на повідомлення про зникнення дитини та негайного початку проведення відповідних розшукових заходів.

Також судом критично надається оцінка доводам представника позивача стосовно того, що у діях позивача був відсутній склад дисциплінарного правопорушення та службова дисципліна позивачкою не порушувалась, що, на думку представника позивача, підтверджено заявою ОСОБА_7 та поясненнями неповнолітньої ОСОБА_6 від 04.05.2018р., оскільки наведені заява та пояснення не можуть служити належними доказами відсутності у діях позивача як поліцейського складу дисциплінарного проступку, оскільки належними доказами відсутності порушень службової дисципліни є матеріали та висновки службового розслідування, а не заяви громадян та їх неповнолітніх осіб.

Не можуть бути прийняті в якості і належного та допустимого доказу у даній справі заява ОСОБА_7 від 07.09.2018р. про те, що 02.05.2018р. знаходячись у приміщенні Новокодацького ВП вона до ОСОБА_5 із заявою про зникнення дитини не зверталась, оскільки вказана заява, як зазначив представник позивача, була складена на прохання позивача уже 07.09.2018р., вказана заява не завірена належним чином нотаріально у встановленому законодавством порядку, що виключає можливість її врахування судом як належний доказ, при цьому, слід зазначити, що зміст вказаної заяви складений на прохання позивача та спростовується матеріалами справи про те, що ОСОБА_7 звернулася 02.05.2018р. до Новокодацького ВП саме з повідомленням щодо зникнення її неповнолітньої доньки - ОСОБА_6, що, у тому числі, і підтверджується її поясненнями та заявою поданою 02.05.2018р. до Криничанського ВП та шляхом телефонування на лінію «102».

Окрім того, слід зазначити, що наявність заяви ОСОБА_7 про те, що вона не має претензій до ОСОБА_5 не спростовує факту встановленого порушення позивачем вимог ст.ст.18,23 Закону №580 та п.1, п.5 Інструкції №1377 в частині не вжиття позивачем заходів щодо оформлення протоколу усної заяви про зникнення дитини, реєстрації такого протоколу у журналі єдиного обліку заяв та повідомлень, а також не повідомлення чергову частину органу поліції про зазначений факт, що також підтверджено копіями пояснень інспекторів чергової частини (а.с.86-88).

Судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення посилання представника позивача на те, що позивач вчинила всі необхідні дії, сприяла у допомозі у написанні ОСОБА_7 заяви у Криничанському ВП, за місцем проживання ОСОБА_7 та її неповнолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_2, оскільки прийняття та реєстрація заяв і повідомлень, зокрема, про зникнення дітей приймаються органами поліції незалежно від місця і часу їх учинення, тим органом поліції до якого надійшло відповідне повідомлення, тією посадовою чи службовою особою органу поліції до якого надійшло таке повідомлення у відповідності до вимог ст.ст. 18, 23 Закону №580 та п.1, п.5 Інструкції №1377.

Отже, ОСОБА_5 зобов'язана була 02.05.2018р. зранку (в момент звернення ОСОБА_7 до Новокодацького ВП) оформити протокол усної заяви про зникнення дитини, отримавши відповідне повідомлення від ОСОБА_7, у відповідності до вимог п.1, п.5 ст.1377, ст.ст. 18, 23 Закону №580, а не направляти її до Криничанського ВП для написання такої заяви, яке відбулося лише 02.05.2018р. о 17.00 годині.

Такі дії посадових осіб органів поліції на думку суду свідчать про недотримання вимог ст.ст. 18, 23 Закону №580 та п.1, п.5 Інструкції №230, що є порушенням службової дисципліни.

Також є необґрунтованими і посилання представника позивача на те, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося поза межами строків, встановлених ч.2 ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС, так як за наведеною нормою передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, а виходячи з того, що службове розслідування було закінчено 09.06.2018р., притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності здійснено у межах одного місяця після закінчення службового розслідування, яке було закінчено - 09.06.2018р., тобто не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування.

Є безпідставними і твердження представника позивача про те, що у рамках службового розслідування у позивача не було відібрано письмових пояснень у порушення п.6.3 Інструкції №230, оскільки вказане твердження спростовується наявними в матеріалах справи копією письмових пояснень позивача від 28.05.2018р., які були нею підписані особисто, при цьому, твердження позивача про те, що вказані пояснення були надані не в рамках службового розслідування спростовується змістом наведених пояснень зі змісту яких видно, що форма пояснення є додатком до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (а.с.82).

Щодо посилань представника позивача на те, що накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність нічим не обґрунтовано, та з урахуванням того, що позивача раніше було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження, не обґрунтовано більш легкого виду дисциплінарного стягнення, оскільки після дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження передбачено такі види стягнення як догана та сувора догана, то вони не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Згідно до вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

За викладеного, та з урахуванням того, що у оспорюваному наказі зазначено про те, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідність відбулося з урахуванням того, що позивача раніше уже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження, оголошеного наказом ГУНП від 17.08.2017р. №3436, застосування до позивача більш суворішого виду дисциплінарного стягнення (ніж догана та сувора догана) за оспорюваним наказом відповідає вищенаведеній нормі з урахуванням тяжкості проступку, можливих наслідків, які б могли настати внаслідок не вжиття заходів щодо негайного розшуку дитини за повідомленням гр. ОСОБА_7 про зникнення дитини та з урахуванням того, що за наведених обставин дисциплінарне стягнення має бути більш суворішим, ніж попереднє.

Отже, представником відповідача у ході судового розгляду справи надані належні та обґрунтовані докази, які свідчать про правомірність прийняття оспорюваного наказу в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, виходячи з вимог ст. 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії щодо прийняття оспорюваного наказу в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оспорюваного наказу у наведеній частині діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законів України, обґрунтовано, із врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв'язку з чим у адміністративного суду відсутні обґрунтовані правові підстави для задоволення даного адміністративного позову.

Виходячи із того, що у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення даного адміністративного позову, позовні вимоги позивача про стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат по підготовці справи до розгляду у розмірі 2500 грн. згідно до ст.138 Кодексу адміністративного судочинства України також не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору, понесені позивачем за квитанцією від 03.08.2018р. у сумі 704 грн. 80 коп. не підлягають стягненню з відповідача - суб'єкта владних повноважень.

У зв'язку з тим, що суддя Конєва С.О. перебувала на лікарняному з 01.10.2018р. по 04.10.2018р., повне судове рішення складено 05.10.2018р.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257- 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" про визнання незаконним та скасування наказу №2596 від 09.06.2018р. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення ( у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено - 05.10.2018р.

Суддя С.О. Конєва