Справа № 804/4534/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року Справа № 804/4534/18
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркомпозит» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
19.06.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркомпозит» звернулось до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточнень просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №001477 від 11.06.2018 року (форма «С») Головного управління ДФС України в Дніпропетровській області про сплату пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД,
валютного законодавства в сумі 2040 грн., яке було прийняте на підставі
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що рішення про нарахування пені та штрафних санкцій були прийняті відповідачем внаслідок помилкового розуміння взаємовідносин сторін зовнішньоекономічного контракту. При застосуванні штрафних санкцій та пені, податковий орган виходив з того, що між сторонами - ТОВ «Укркомпозит» та «LB PLAST s.r.l.» (Padova, Italy) було укладено та виконувалось 2 різні зовнішньоекономічні контракти - №1-05/2014 від 15.05.2014 р. та №1-05/2014 від 22.05.2014 p., тоді як в дійсності, відповідно до пояснень ТОВ «Укркомпозит» від 26.02.2018 р. №26/2/4, що надавались ході перевірки, виконувався та укладався між сторонами лише один контракт №1-05/2014 від 22.05.2014 р. Зазначення в митних деклараціях типу ІМ.40, у якості підстави для постачання, контракту №1-05/2014 з датою укладення 15.05.2014 р. відбулося внаслідок технічної помилки, допущеної постачальником під час оформлення документів. Крім цього, зазначив, що нарахування пені та штрафних санкцій було здійснено з порушенням строку визначеного статтею 250 Господарського кодексу України.
Ухвалою від 25.06.2018 року відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
Відповідно до висновків, зазначених у акті перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області, встановлені порушення:
- п. 1 ст. 9 Декрету КМУ від 19.02.1993 р. №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю (із змінами та доповненнями) за що у відповідності із п. 2.7. Постанови Правління НБУ від 08.02.2000 р. № 49 « Про затвердження Положення про валютний контроль (зі змінами та доповненнями) та п.2 ст. 16 Декрету КМУ від 19.02.1993 р. №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (зі змінами та доповненнями) підприємству ТОВ «Укркомпозит» нараховується штрафна санкція за порушення термінів декларування валютних цінностей та іншого майна станом на 01.10.2014 року, станом на 01.01.2015 року, станом на 01.04.2015 року, станом на 01.07.2015 року, станом на 01.10.2015 року, станом на 01.01.2016 року, станом на 01.04.2016 року, станом на 01.07.2016 року, станом на 01.10.2016 року, станом на 01.01.2017 року, станом на 01.04.2017 року, станом на 01.07.2017 року, станом на 01.10.2017 року, станом на 01.01.2018 року на загальну суму 2380,00 грн.
При перевірці вищевказаних митних декларацій встановлено, що в графі 44 «Додаткова інформація» в п.п.4104 вказаний договір №1-05/2014 від 15.05.2014 року, а не №1-05/2014 від 22.05.2014 року.
До перевірки було надано аркуші коригування до митних декларацій від 22.04.2015 року № 10080000/2015/105589 та від 13.10.2015 року №110080000/2015/115744, згідно яких відкориговано графу митної декларації 44 «Додаткова інформація», в частині зміни дати контракту з 15.05.2014 року на 22.05.2014 року. Коригування митних декларацій за номерами від 12.06.2014 року №110080000/2014/113736, від 22.10.2014 року №110080000/2014/125088, від 02.02.2015 року №110080000/2015/101244, ОСОБА_1 митницею не здійснювалось.
Таким чином, з урахуванням п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, імпортний товар було отримано з порушенням граничного строку на 25, 25, 10, 175 та 825 дні.
Декларації про валютні цінності (в звязку з наявністю простроченої дебіторської заборгованості) станом на 01.10.2014 року, станом на 01.01.2015 року, станом на 01.04.2015 року, станом на 01.07.2015 року, станом на 01.10.2015 року, станом на 01.01.2016 року, станом на 01.04.2016 року, станом на 01.07.2016 року, станом на01.10.2016 року, станом на01.01.2017 року, станом на 01.04.2017 року, станом на 01.07.2017 року, станом на 01.10.2017 року, станом на 01.01.2018 року до регіональної ДПІ за місцем реєстрації та до регіонального відділення НБУ не подавались.
Не погодившись зазначеними висновками, 16.03.2018 року позивач надав до ГУ ДФС у Дніпропетровській області заперечення на акт перевірки.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач 05.04.2018 року звернувся до ДФС України зі скаргою.
Підставою для часткового скасування податкового повідомлення-рішення від 29.03.2018 року № НОМЕР_2 стало те, що у наданих інвойсах, на підставі яких здійснювалось постачання товарів, зазначених у митних деклараціях від 22.04.2015 року 110080000/2015/105589 та від 13.10.2015 року № 110080000/2015/115744, вказано, що товар перетнув митний кордон України 17.04.2015 року та 08.10.2015 року, а не 22.04.2015 року та 13.10.2015 року відповідно, як зазначено в акті перевірки.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 (далі - Закон №185/94-ВР), імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Згідно частини 4 статті 2 Закону №185/94-ВР, Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
- Постановою Правління НБУ від 20.08.2014 року №515 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» - 90 календарних днів (термін дії з 21.08.2014 року до 21.11.2014 року);
- Постановою Правління НБУ від 20.11.2014 року № 734 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» - 90 календарних днів (термін дії з 22.11.2014 року по 02.12.2014 року);
- Постановою Правління НБУ від 01.12.2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» - 90 календарних днів (термін дії з 03.12.2014 року по 03.03.2015 року);
- Постановою Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» - 90 календарних днів (термін дії 04.03.2015 року до 03.06.2015 року);
- Постановою Правління НБУ від 03.06.2015 року № 354 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» - 90 календарних днів (термін дії з 04.06.2015 року по 03.09.2015 року);
- Постановою Правління НБУ від 03.09.2015 року № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» - 90 календарних днів (термін дії з 04.09.2015 по 04.12.2015):
- Постановою Правління НБУ від 03.12.2015 року №863 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», 90 календарних днів (термін дії з 05.12.2015 року по 04.03.2016 року);
- Постановою Правління НБУ від 03.03.2016 року №140 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», 90 календарних днів (термін дії з 05.03.2016 по 08.06.2016).
- Постановою Правління НБУ від 07.06.2016 року № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» з урахуванням змін. внесених постановою Правління НБУ від 28.07.2016 року №361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного байку України» - 120 календарних днів (термін дії з 09.06.2016 року по 14.09.2016 року);
- Постановою Правління НБУ від 14.09.2016 року №386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» - 120 календарних днів (термін дії з 15.09.2016 року по 15.12.2016 року);
- Постановою Правління НБУ від 13.12.2016 року №410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» - 120 календарних днів (термін дії з 16.12.2016 року по 25.05.2017 року);
- Постановою Правління НБУ від 25.05.2017 року №41 «Паро внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» - 180 календарних днів (термін дії з 26.05.2017 року).
Згідно абзацу 38 статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця. Тобто, дана стаття містить посилання лише на первинний момент переміщення товару через митний кордон України - фізичний перетин товаром митного кордону.
При цьому момент перетину товаром митного кордону України не ставиться у залежність від необхідності проходження всіх процедур митного оформлення даного товару, завершення яких дає право для подальшого їх використання власником на вільний розсуд, а згідно статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначальним є початковий момент перебування товару під митним контролем - момент фізичного перетину товаром митного кордону держави.
Як встановлено судом, між позивачем та фірмою «LB Plast s/r/l/» було укладено імпортний контракт від 22.05.2014 року №1-05/2014 про поставку виробів санітарно-технічного призначення.
28.05.2014 року позивачем було здійснено передоплату за цим контрактом у розмірі 990,00 євро, що підтверджується платіжним дорученням від 28.05.2014 року № 3. 12.06.2014 року позивачем було заявлено до митного оформлення вантаж відправлений фірмою «LB Plast s/r/l/» вартістю 990,00 євро, згідно митної декларації № 110080000/2014/113736, у якій зазначено, що поставка відбулась на підставі договору від 15.05.2014 року № 1-05/2014.
25.09.2014 року позивачем було здійснено передоплату за контрактом від 22.05.2014 року №1-05/2014 у розмірі 990,00 євро, що підтверджується платіжним дорученням від 25.09.2014 року № 5. 22.10.2014 року позивачем було заявлено до митного оформлення вантаж, відправлений фірмою «LB Plast s/r/l/» вартістю 990,00 євро, згідно митної декларації № 110080000/2014/125088, у якій зазначено, що поставка відбулась на підставі договору від 15.05.2014 року № 1-05/2014.
12.01.2015 року позивачем було здійснено передоплату за контрактом від 22.05.2014 року №1-05/2014 у розмірі 990,00 євро, що підтверджується платіжним дорученням від 12.01.2015 року № 7, а також 21.01.2015 року здійснено передоплату у розмірі 1089,00 євро, що підтверджується платіжним дорученням від 21.01.2015 року № 9. 02.02.2015 року позивачем було заявлено до митного оформлення вантаж відправлений фірмою «LB Plast s/r/l/» вартістю 2079,00 євро, згідно митної декларації № 110080000/2015/101244, у якій зазначено, що поставка відбулась на підставі договору від 15.05.2014 року № 1-05/2014.
09.09.2015 року позивачем було здійснено передоплату за контрактом від 22.05.2014 року №1-05/2014 у розмірі 4495,05 євро, що підтверджується платіжним дорученням від 09.09.2015 року № 10. 13.10.2015 року позивачем було заявлено до митного оформлення вантаж відправлений фірмою «LB Plast s/r/l/» вартістю 4495,05 євро, згідно митної декларації № 110080000/2015/115744, у якій зазначено, що поставка відбулась на підставі договору від 15.05.2014 року № 1-05/2014.
Також, 22.04.2015 року позивачем було заявлено до митного оформлення вантаж відправлений фірмою «LB Plast s/r/l/» вартістю 2970,00 євро, згідно митної декларації № 110080000/2015/105589, у якій зазначено, що поставка відбулась на підставі договору від 15.05.2014 року № 1-05/2014, та оплата за який проведена не була.
03.03.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркомпозит» звернулось до ОСОБА_1 митниці ДФС із заявою про внесення змін до митних декларацій від 22.04.2015 року № 10080000/2015/105589, від 13.10.2015 року №110080000/2015/115744, від 12.06.2014 року №110080000/2014/113736, від 22.10.2014 року №110080000/2014/125088, від 02.02.2015 року №110080000/2015/101244, в частині зміни дати контракту з 15.05.2014 року на 22.05.2014 року.
ОСОБА_1 митниці ДФС від 16.03.2018 року № 651/10/04-50-66-02 позивача повідомлено про те, що у митні декларації від 22.04.2015 року № 10080000/2015/105589 та від 13.10.2015 року №110080000/2015/115744 внесенні зміни, внесення змін до інших декларацій не допускається у звязку із закінченням терміну визначеного ч. 2 ст. 269 Митного кодексу України.
Внесення змін до декларацій від 22.04.2015 року № 10080000/2015/105589 та від 13.10.2015 року №110080000/2015/115744 підтверджується також аркушами коригування.
Позивачем у позові вказано, що у вантажних митних деклараціях від 22.04.2015 року № 10080000/2015/105589, від 13.10.2015 року №110080000/2015/115744, від 12.06.2014 року №110080000/2014/113736, від 22.10.2014 року №110080000/2014/125088, від 02.02.2015 року №110080000/2015/101244, помилково було зазначено невірну дату договору - 15.05.2014 року, на підтвердження чого надано лист фірми «LB Plast s/r/l/», у якому зазначено, що між підприємствами було укладено лише один контракт № 1-05/2014 від 22.05.2014 року, інших контрактів не укладалось.
За таких обставин, не зважаючи на помилки у даті укладення контракту, допущені позивачем при оформленні вантажних митних декларацій від 13.10.2015 року №110080000/2015/115744, від 12.06.2014 року №110080000/2014/113736, від 22.10.2014 року №110080000/2014/125088, від 02.02.2015 року №110080000/2015/101244, суд приходить до висновку, що перетнули митний кордон України саме товари, за які була здійснена передплата за контрактом № 1-05/2014 від 22.05.2014 року.
Таким чином, позивачем не було допущено порушення граничних термінів поставки товарів нерезидентом України «LB Plast s/r/l/» за контрактом № 1-05/2014 від 22.05.2014 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Таким чином, висновок контролюючого органу щодо наявності підстав для нарахування пені на підставі статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та штрафних санкцій на підставі пункту 2 статті 16 Декрету КМУ від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» до позивача, є помилковим.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що відповідачем не доведено, що оскаржувані податкові - повідомлення рішення прийняті законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 11.06.2018 року №001477 та від 29.03.2018 року № НОМЕР_1 є протиправними та підлягають скасуванню.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркомпозит» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.06.2018 року №001477 та від 29.03.2018 року № НОМЕР_1.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2