Справа № 815/5591/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 жовтня 2018 року

Київ

справа №815/5591/17

адміністративне провадження №К/9901/62065/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018. у справі №815/5591/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Круп'яний двір» до Одеської митниці ДФС, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2017 Товариство з обмеженою відповідальністю " Круп'яний двір", звернулося з адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду, в якому просить суд визнати бездіяльність Одеської митниці Державної фіскальної служби протиправною щодо не розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КРУПЯНИЙ ДВІР" про повернення надмірно сплачених митних платежів та вчинити певні дії щодо зобов'язання Одеської митниці ДФС надати подання (висновок) Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області про повернення ТОВ " Круп'яний двір" зайво сплачених митних платежів у розмірі 65931,10 грн.

Вирішуючи вказаний спір, суди попередніх інстанцій встановили, що 23.06.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Круп'яний двір» звернулося до Одеської митниці ДФС з заявою про повернення митних платежів у сумі 65931,10грн. Листом від 28.07.2016 року № 2667/10/15-70-19-01 Одеська митниця ДФС визнала факт наявності зайво сплачених платежів з боку Товариства у сумі 65931,10грн. та у той же час, відмовило в поверненні коштів, мотивуючи своє рішення відсутністю механізму повернення зайво сплачених коштів. Як зазначає позивач, при митному оформленні товару, який завозився на територію України, митним органом було видані рішення № 500060006/2015/000069/2 та № 500060006/2015/000070/2 від 12.11.2015р. щодо коригування митної вартості товарів. У той же час митним органом були прийняті рішення щодо оформлення карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортними засобами комерційного призначення № 500060006/2015/00108 та № 500060006/2015/00109. Підприємством дані коригування були сплачені платіжними дорученнями від 11.11.2015р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29..08.2018, позов задоволено.

Одеська митниця ДФС не погоджується із вищезазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, вважає, що такі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягають до скасування .

Одеська митниця ДФС звернулася до суду з касаційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018. у справі №815/5591/17, в якій просить зупинити виконання та скасувати оскаржувані рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити у позовних вимог повністю.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 176200 грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №815/5591/17 є вимога про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії на загальну суму 65931,10грн.( шістдесят п'ять тисяч дев'ятсот тридцять одну гривню, десять копійок)

Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018. у справі №815/5591/17 - не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2018. у справі №815/5591/17.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова