Справа № 158/2435/18
Суддя: Корецька В. В.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2435/18
Провадження № 2-а/0158/119/18
Рядок статзвіту № 42
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року м. Ківерці

Суддя Ківерцівського районного суду Волинської області Корецька В.В. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до державного інспектора з охорони навколишнього Природного середовища Державної екологічної інспекції у Волинській області ОСОБА_2 про поновлення строку оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення вимог природоохоронного законодавства,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ківерцівського районного суду Волиснької області, з адміністративним позовом до державного інспектора з охорони навколишнього Природного середовища Державної екологічної інспекції у Волинській області ОСОБА_2 про поновлення строку оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення вимог природоохоронного законодавства.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Оцінюючи поважність цієї причини, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій.

Суд зазначає, що займання позивачем певної правової позиції щодо необхідності/відсутності необхідності оскарження певного рішення суб'єкта владних повноважень в судовому порядку (суб'єктивного ставлення особи до рішення) не може бути в подальшому розцінено як поважна причина пропуску звернення до суду.

Отже, строк звернення до суду необхідно обраховувати саме з моменту, коли позивач дізнався (повинен був дізнатися) про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не з моменту коли особа змінила своє суб'єктивне ставлення до рішення суб'єкта владних повноважень.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що 03.10.2018 року ознайомлюючись з виконавчим провадженням №52688189 від 06.09.2016 року позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що відносно нього відповідачем винесено постанову про адміністративне правопорушення №000095 за ст. 65 КУпАП, якою накладено стягнення в сумі 136 грн., однак зазначає, що вказану постанову він не отримував і про її існування йому було невідомо.

Разом з тим встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.10.2016 року, яке набрало законної сили, по справі №158/1990/16-ц вирішено стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь держави для зарахування до державного бюджету Державної екологічної інспекції у Волинській області 16791, 61 грн. збитків, завданих вчиненим адміністративним правопорушення. При цьому дане стягнення застосовано на підставі постанови про адміністративне правопорушення №000095 від 01.08.2016 року.

Крім того, копія позовної заяви з додатками в яких містилася оскаржувана постанова, так і рішення суду по даній справі ОСОБА_3 було отримано особисто, що підтверджується рекомендованими повідомленнями наявними у вищевказаній справі.

З врахуванням наведеного, суддя вважає, що причина, на яку позивач посилається як на поважну, виникла за межами строку звернення до суду, а тому не перешкоджала реалізувати право на звернення до суду з позовом вчасно, а отже й не може вважатися поважною.

Разом з тим, позивач не вказує і в матеріалах позову відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо причин пропуску строку вчасного звернення до адміністративного суду протягом 10 днів, які надаються позивачу для оскарження, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, та відповідно судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність об'єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк, а отже судом не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Слід також зазначити, що КАС України передбачає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи означені вище приписи, суд зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, що обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, що також не спростовано змістом позовної заяви. Будь - яких інших належних доказів чи пояснень щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, ніж тих, що зазначені в позовній заяві, позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248, 256, 294, пп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до державного інспектора з охорони навколишнього Природного середовища Державної екологічної інспекції у Волинській області ОСОБА_2 про поновлення строку оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення вимог природоохоронного законодавства - повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька