Справа № 821/386/16
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/386/16
15 год. 14 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 про визнання дій та рішення протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

24 березня 2016 року ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3В.) звернувся до суду позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 ( далі - відповідач, Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4В.), яким з урахуванням заяви від 25.09.2018 р. про уточнення позовних вимог, просить :

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" ОСОБА_4, яке оформлене наказом № 813 від 16.09.2015 (в тому числі додатки до нього), в частині про застосування наслідків нікчемності до договору № 014- 21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США від 29.01.2015, та до договору № 012-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Найкращій від Миколая" у доларах США від 29.01.2015 р. , що укладені між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк " ОСОБА_4 щодо не включення відомостей про ОСОБА_3 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договорами, що укладені між ним та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020), а саме, за договором № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США від 29.01.2015 р.; за договором № 008-15505-200813 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки у доларах США від 20.08.2013 року у частини залишку невикористаних позивачем коштів, що зберігались на рахунку цього договору № 5158 та надійшли на цей рахунок після дострокового припинення з ініціативи позивача дії договору №012-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) " Найкращий від Миколая " у доларах США від 29.01.2015 р.;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк " ОСОБА_4 внести додаткову інформацію до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за договором № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах СІЛА від 29.01.2015 та за договором № 008-15505-200813 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки у доларах США від 20.08.2013 року у частини збільшення суми гарантованого відшкодування за цим договором на суму залишку невикористаних позивачем коштів, що зберігались на рахунку договору № 5158 та надійшли на цей рахунок після дострокового припинення з ініціативи позивача дії договору № 012-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) " Найкращий від Миколая " у доларах США від 29.01.2015 року, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію за договорами, що укладені між ОСОБА_3 та АТ "Дельта Банк", стосовно збільшення суми виплати гарантованого відшкодування ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у межах граничного розміру відшкодування за вкладами, як вкладнику який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США від 29.01.2015 року та, як вкладнику, який має право на збільшення суми відшкодування коштів за договором № 008-15505-200813 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної карти (рахунок 5158) на залишок коштів, що зберігався на цьому поточному рахунку після припинення дії договору №012-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) " Найкращий від Миколая " у доларах США від 29.01.2015 року.

Ухвалою судді Войтович І.І. від 25.03.2016 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 25.04.2016 року провадження у справі зупинено до вирішення Конституційним судом України справи за поданням Верховного Суду України щодо відповідності Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням Конституції України.

У зв'язку з закінченням повноважень судді Войтовича І.І. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2018 року справу № 821/386/16 передано на розгляд судді Дубровній В.А.

Ухвалою суду від 05.05.2018 р. у складі головуючої судді Дубровної В.А. дану справу прийнято провадження.

Ухвалою суду від 15.05.2018 р. поновлено провадження у справі, яке було зупинено згідно ухвали суду від 25.04.2016 р. та призначено судове засідання га 20.06.2018 р.

Протокольними ухвалами суду від 20.06.2018 р. та від 09.07.2018 р. оголошено перерву в судовому засіданні у зв'язку з витребування нових доказів.

Ухвалою суду від 16.07.2018 р. зупинено провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 21.09.2018 р. поновлено провадження у справі та оголошено перерву в судовому засіданні до 28.09.2018 р.

Протокольною ухвалою суду від 28.09.2018 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 01.10.2018 р.

Ухвалою суду від 01.10.2018 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" ОСОБА_4, яке оформлене наказом № 813 від 16.09.2015 (в тому числі додатки до нього), в частині про застосування наслідків нікчемності до договору № 014- 21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США від 29.01.2015, та до договору № 012-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Найкращій від Миколая" у доларах США від 29.01.2015 р. , що укладені між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Позовні вимоги в частин визнання протиправними дії відповідача та зобов'язання вчинити певні дії, які є предметом розгляду у даній справі, позивач обґрунтовує тим, що дії відповідача щодо визнання нікчемними договори депозитного вкладу № 014-21061-290115 " Лояльний" та за № 012-21061-290115 "Найкращій від Миколая" на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб " та застосування до них наслідків нікчемності є протиправними та протизаконними, оскільки відповідно до вказаної норми закону підставою для виявлення договорів нікчемними є такі переваги кредиторам, які "прямо не встановлені законом чи внутрішніми документами банку". Проте, на думку позивача, спірні договори позивача укладені на публічних умовах, укладені за загальними правилами банку з обслуговування фізичних осіб, за типовим договором, типовою додатковою угодою, за типовим банківським продуктом, впровадженим у банку з 16 травня 2014 року та дійсним станом на дату їх укладання, що свідчить про надання банком послуги прямо дозволену законами та внутрішніми документами банку та унеможливлює застосування до спірних вкладів позивача п. 7 ч. 3 ст. 38 цього Закону. Отже, позивач вважає, що оскаржувані дії відповідача вчинені з перевищенням повноважень, оскільки перевірку на ознаки нікчемності було запроваджено для депозитних договорів - активів клієнтів, які тимчасово були передані ОСОБА_5 на договірних умовах платного зберігання та державної гарантії відшкодування коштів у разі віднесення ОСОБА_5 до категорії неплатоспроможних; з метою іншою, ніж це передбачено Законом, оскільки перевірку здійснено не з ціллю збереження майна, активів банку, не з ціллю запобігання збитків банку (за приписами ст. 38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"), а з ціллю зменшення витрат Фонду за рахунок невиплати позивачу гарантованого відшкодування; без дотримання принципу рівності перед законом, що призвело до несправедливої дискримінації позивача по відношенню до інших вкладників банку. З огляду на вказане, позивач вказує, що оскаржуваними діями відповідача порушено його гарантоване державою право на отримання гарантованого відшкодування за договором вкладу № 014-21061-290115 " Лояльний", та за договором вкладу № 012-21061-290115 "Найкращій від Миколая" в частині суми коштів, що зберігалась на поточному рахунку Позивача № 5158 ( договір поточного рахунку № 008-15505-200813) після дострокового його припинення.

06.06.2018 р. представником відповідача надано до суду відзив на позов, згідно якому не погоджується з вимогами позову і вважає їх необґрунтованими. Зокрема, представник відповідача вказує на те, що відповідно 8 частини 2 статті 38 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та на виконання наказу уповноваженої особи Фонду гарантування неладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" № 408 від 29.05.2015 року, рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27.07.2015 р., комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів і правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 цього Закону. Висновками даної комісії є те, що умови Договорів банківських вкладів, укладені між ОСОБА_5 та фізичними - особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами ОСОБА_5, надають кредиторам - фізичним особин переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 цього Закону. Натомість, 29 січня 2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 було укладено договір № 012-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) Найкращий від Миколая" у доларах США та договір № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США. Відповідно до платіжних доручень ОСОБА_3, кошти на депозитні рахунки було внесено шляхом переказу коштів від третьої особи - ініціатора переводу - ОСОБА_6, що свідчить про не внесення позивачем ніяких коштів на депозитні рахунки, відкриті на його ім'я відповідно до умов договорів депозиту. Отже, умови вказаних договорів банківських вкладів, укладені між банком та ОСОБА_3 є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Крім того, представник відповідача зазначає, в результаті застосування наслідків нікчемності щодо вказаних депозитних договорів, кошти з депозитних рахунків ОСОБА_3 були повернуті на рахунок ініціатора переводів ОСОБА_6, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_6 При цьому, відповідно до п. 5-4 ч. І ст. 2 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кредитор це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань, проте, договори банківського вкладу, укладені між ПАТ "Дельта Банк" та Позивачем було визнано нікчемним і відповідно до наказу Тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" № 813 від 16.09.2015р. до таких договорів було застосовано наслідки нікчемності шляхом повернення назад на рахунки " ініціаторів переводів " кошти з рахунків вкладників "подрібнювачів", і тому позивач не може вважатися кредитором банку, адже не може документально підтвердити суми своїх позовних вимог, а ні на момент подання позову до суду, а ні на теперішній момент. З огляду на викладене, адміністративний позов не може бути задоволений.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд звертає увагу на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.08.2013 р. між ПАТ "Дельта Банк" ( за текстом договору - ОСОБА_2) та ОСОБА_3 ( за текстом договору Клієнт) було укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки № 008-15505-200813, у відповідності до умов якого ОСОБА_2 відкриває Клієнту поточний рахунок 5158 у доларах США.

29 січня 2015 року між ПАТ " Дельта Банк " та ОСОБА_3 було укладено два договори банківського вкладу ( депозиту), зокрема,

- договір № 012-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США ( далі - Депозитний договір № 012), за умовами якого банк відкриває вкладнику вкладний депозитний рахунок № 3894, на який залучає вклад в сумі 10 000,00 доларів США на строк до 29.04.2015 р.

- договір № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США ( далі - Депозитний договір № 014), за умовами якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 3967, на який залучає вклад в ;умі 2 000,00 доларів США на строк до 28.02.2015 року.

Одночасно, 29.01.2015 р. між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до депозитного договору № 012 та депозитного договору № 014, відповідно до пункту 1 додаткової угоди сторони домовились, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку, відкритого у "Дельта Банк", або шляхом перерахування з відкритого у ПАТ "Дельта Банк" поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладання депозитного договору.

29.01.2015 р. на підставі платіжних доручень позивача на його депозитні рахунки були здійснені внутрішньобанківські перекази від ініціатора переводу ОСОБА_6 з її власного поточного рахунку на вкладний рахунок позивача № 3894 в сумі 10 000 доларів США, та на вкладний рахунок № 3967 в сумі 2 000 доларів США що підтверджується платіжними дорученнями № 11 та № 12 від 29.01.15 р.

В подальшому, позивач звернувся до АТ "Дельта Банк" із письмовими заявами про дострокове розірвання дії депозитного договору № 012 на суму 10 000,00 доларів США, закриття вкладного (депозитного) рахунку № 3894 та перерахування залишку коштів у сумі 10 000,00 дол. США на поточний рахунок № 5158.

Зі змісту позову та наявних у справі документів, судом встановлено, що по факту дострокового розірвання депозитного договору № 012, сума вкладу у розмірі 9 994,87 дол. США була зарахована на поточній рахунок позивача № 5158, якою позивач частково розпорядився, при цьому залишок коштів на рахунку № 5158 склав 6 018,83 дол. США, що підтверджується довідкою ПАТ "Дельта Банк" про наявність рахунків від 18.01.2016 р. за № 05-3206873/1.

Крім того, даною довідкою ПАТ "Дельта Банк" підтверджено, що позивач є вкладником ПАТ "Дельта Банк" за двома договорами, а саме, за договором на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки № 008-15505-200813 від 20.08.2013 р. на суму 6 018,63 дол. США та за депозитним договором № 014 на суму 2 000,00 дол. США.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" призначено ОСОБА_4.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою НБУ №664 від 02.10.2015 року, вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ "Дельта Банк".

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

05.10.2015 на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) опубліковано оголошення, що з 08.10.2015 р. розпочинається виплати коштів вкладникам ПАТ АТ "Дельта Банк", для отримання коштів вкладники з 08.10.2015 до 18.11.2015 включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: AT "Ощадбанк", AT "Укрексімбанк", АБ "Укргазбанк".

19.01.2016 р. АТ "Дельта Банк" листом-відповіддю за № 05-3206873/2 повідомив ОСОБА_3 про те, що договір банківського вкладу ( депозиту) № 012 від 29.01.2015 р. є нікчемним відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У змісті позову, позивач зазначив, що про порушення своїх прав по договору банківського вкладу ( депозиту) № 014, позивач дізнався 05.10.2015 р. з виписки по рахунку № 3967, у якій містить запис про " повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу".

Вважаючи вказані дії відповідача протиправною та не включення позивача до реєстру вкладників, який формує та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, він звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить із наступного.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452-VI).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №4452-VI (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладником в розумінні пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначено статтею 27 Закону № 4452-VI, в редакції Закону № 629-VIII від 16.07.2015 р.

Згідно положень цієї статті уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України". Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають здійснити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38; прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Разом з тим, суд вказує, що за змістом вищенаведених норм Закону № 4452-VI, право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, довести суду такі обставини. Тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Також, згідно частини 3 статті 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує правові висновки ОСОБА_7 Верховного Суду щодо застосування статті 38 вказаного Закону № 4452-VI, викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15. Так, у пунктах 41-43 цієї постанови ОСОБА_7 Верховного Суду зазначила, що загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині 3 статті 36 Закону № 4452-VI.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладами операціями АТ "Дельта Банк" від 15.09.2015 року, комісія дійшла до висновку, що умови Договорів банківських вкладів, укладені між ОСОБА_5 і фізичними особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами ОСОБА_5, надають кредиторам - фізичним особам переваги над іншими кредиторами, а отже - такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", перелік таких договорів наведено у додатку № 1 до цього протоколу.

При цьому, з витягу " Реєстру договорів" додатку № 1 до вказаного протоколу вбачається, що до такого реєстру віднесено по ОСОБА_3 договір від 29.01.2015 р. № 012-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у сумі 10 000,00 доларах США та договір від 29.01.2015 р. № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у сумі 2000,00 доларах США.

Натомість, суд відмічає, що на момент складання комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладами операціями АТ "Дельта Банк", договір від 29.01.2015 р. № 012-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у сумі 10 000,00 доларах США був достроково розірваний у лютому 2015 р. і як наслідок кошти у сумі 9 9994,87 грн. були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_3 № 5158, відкритий згідно договору на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки від 20.08.2013 р. № 008-15505-200813, що підтверджується випискою АТ "Дельта Банк" від 21.09.2018 р. по вказаному рахунку позивача за період з 29.01.2015 р. по 08.05.2015 р. При цьому, відповідно до вказаної довідки, залишок коштів складає 6 016,83 дол. США внаслідок повернення ОСОБА_3 4000,00 дол. США.

Вказані обставини представником відповідача в ході розгляду справи не заперечувались.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладом вважаються кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що договір на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки від 20.08.2013 р. № 008-15505-200813, укладений між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 не визнаний нікчемним, а наслідки щодо визнання нікчемним договору від 29.01.2015 р. № 012-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" уповноваженою особою застосовано не було.

Таким чином, відповідачем не доведено наявність правових підстав стосовно невключення позивача до переліку вкладників АТ ""Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду як вкладника відповідно до договору на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки від 20.08.2013 р. № 008-15505-200813, укладений між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3, а тому така бездіяльність уповноваженої особи суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є протиправною.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач дійшов висновку про нікчемність договору від 29.01.2015 р. № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у сумі 2000,00 доларах США, укладений між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", оскільки кошти на банківський вкладний (депозитний) рахунок надійшли від третьої особи ОСОБА_6 шляхом безготівково переказу, що є порушенням умов договору та п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк".

Пунктом 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", затверджених рішенням Ради Директорів АТ "Дельта Банк" протоколом № 14 від 20.03.2013, передбачено, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається (крім зарахування грошових сум від Законного представника за вкладами на ім'я особи, законним представником якої він є, та крім інших випадків, передбачених нормами діючого законодавства України та/або Продуктами ОСОБА_5).

Матеріалами справи підтверджується, що 29.01.2015 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та позивачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 014-21061-290115 від 29.01.2015 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах, згідно якої сторони домовились викласти пункт 1.8 статті 1 Договору в наступній редакції: "1.8. Зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в ОСОБА_5, або шляхом перерахування з відкритого в ОСОБА_5 поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу ОСОБА_5 в день укладання Сторонами цього Договору".

Отже, виключно для цілей цього Договору Сторони домовились, що умови п. 5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються.".

Таким чином, суд звертає увагу, що умовами договору, а саме: додатковою угодою № 1 до Договору № 014-21061-290115 від 29.01.2015 р. банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах не забороняється зарахування коштів на рахунок позивача шляхом безготівково переказу від третьої особи.

Більше того, положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачено обов'язкового внесення саме готівкових коштів на банківський (депозитний) рахунок особисто вкладником, оскільки в статті 2 Закону зазначено, що вкладом також є кошти в безготівковій формі, які надійшли для вкладника.

Так, відповідно до указаного пункту частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Втім, суд вказує, що платіжні операції по перерахуванню коштів з рахунку однієї особи на рахунок Позивача не є правочинами між ОСОБА_5 та Позивачем згідно зі статтею 202 ЦК України.

Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Статтею 1062 Цивільного кодексу України установлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України від 05.04.01р. № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Так, відповідно до п. 1.24 статті 1 цього Закону переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

У свою чергу, згідно з п. 1.15 ст. 1 цього ж Закону, ініціатором є - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.

Згідно п.1.23 вказаної норми, отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі.

Частиною 2 пункту 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою НБУ №22 від 21.01.04р., зареєстрованої в Мін'юсті 29.03.04р. за N 377/8976, банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Пунктом 1.7. Інструкції визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Частиною 5.2 статті 5 Закону № 2346-III визначено, що відносини між суб'єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що операція з перерахування коштів на рахунок Позивача не належить до правочинів, передбачених ч. 2 ст. 38 Закону №4452-VI, які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет їх нікчемності та як наслідок визнані нікчемними. У той же час правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону №2346-III, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним:

для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника;

для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Відповідно до пункту 30.1. статті 30 Закону № 2346-III, переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжне доручення № 12 від 29.01.2015 р., та виписка АТ " Дельта Банк" по особовому рахунку № 3967 за період з 29.01.2015 р. по 03.03.2015 р. підтверджують факт зарахування 29.01.2015 р. на депозитний рахунок позивача грошових коштів у загальній сумі 2 000 доларів США., що також не заперечується відповідачем.

За наведених обставин та правових норм, позивач є вкладником в розумінні Закону № 4452-VI, оскільки на його депозитному рахунку знаходились кошти у вказаній сумі до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. У суду відсутні підстави не приймати до уваги вказаний доказ у справі, як і відсутні правові підстави для висновку про нікчемність правочину, укладеного між суб'єктами переказу коштів.

Щодо посилання позивача на постанову Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 р. "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", якою введено обмеження щодо недопущення проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків - не заслуговують на увагу, з огляду на те, що таке рішення адресоване посадовим особам ОСОБА_5, а не клієнтам ОСОБА_5, відтак невиконання посадовими особами ОСОБА_5 постанови НБУ, навіть якщо і мало місце, не є саме по собі підставою для висновку про нікчемність правочину, укладеного між клієнтами банку.

За висновком ОСОБА_7 Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Окрім того, за правовим висновком ОСОБА_7 Верховного Суду, викладеним у цій же постанові, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС, оскільки не створює жодних обов'язків для Позивача та безпосередньо не порушує прав Позивача.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що встановивши нікчемність правочину по зарахуванню на рахунок позивача грошових коштів, відповідач самостійно застосував наслідки нікчемності такого правочину - повернення сторін у первісний стан, а саме списав кошти з рахунку позивача та повернув їх на рахунок попереднього власника, у даному випадку ОСОБА_6, з рахунку якої, на думку відповідача, відбулося "дроблення вкладу".

Представник відповідача в судовому засіданні звертав увагу суду на те, що результатом застосування наслідків нікчемності правочину є відсутність у позивача коштів на рахунку, і тому не може вважатися кредитором банку, адже не може документально підтвердити суми своїх позовних вимог, а ні на момент подання позову до суду, а ні на теперішній момент, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Суд не погоджується з вказаною позицію представника відповідача виходячи з наступного.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи виписки АТ " Дельта Банк" по особовому рахунку № 3967, сформованої 05.10.2015 р., 17 вересня 2015 року було здійснено банківську проводку, за якою з рахунку позивача ОСОБА_3 було перераховано 2 000 дол. США на рахунок ОСОБА_6 з призначенням платежу "Поверн. кошт. внаслідок застосув. наслід. нікчем. дог. банк. вкл. №014-21061-290115 від 29 січня 2015 зг. наказу №813 від 16 вересня 2015 року за опер. від 29.01.2015 р.").

При цьому, суд вказує, що згідно статті 216 Цивільного кодексу України, наслідки нікчемного правочину можуть бути застосовані лише добровільно обома сторонами, або за рішенням суду. Закон не передбачає можливості застосування наслідків нікчемного правочину стороною такого правочину в односторонньому порядку.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" встановлено, що вимоги щодо застосування наслідків нікчемного правочину розглядаються судами в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Проте, відповідачем не надано суду будь-яких доказів звернення сторін до суду з відповідним позовом.

Таким чином, суд вважає, що дії Уповноваженої особи по односторонньому списанню коштів з рахунку позивача та перерахуванню його іншій особі без згоди позивача та за відсутності відповідного рішення суду є неправомірними, а отже судом при розгляді даної справи до уваги не беруться.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав, то суд вказує наступне.

Засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

"Ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії тощо. ( п. 3,4 ч. 1 ст. 5 цього Кодексу).

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Разом з тим, суд звертає увагу на зміни, які були внесені до ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, згідно із ст. 27 Закону № 4452-VI (із змінами внесеними Законом № 629-VIII від 16.07.2015) уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Таким чином, повноваження відповідача полягають у складенні переліку рахунків вкладників, а не у складенні переліку вкладників, як то було визначено Законом № 4452-VI до внесення в нього змін Законом № 629-VIII від 16.07.2015 року.

У даних спірних правовідносинах, право позивача є порушеним саме у зв'язку із не включенням Уповноваженою особою даних про нього до переліку вкладників банку.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи, або нездійснення суб'єктом владних повноважень дій, які випливають із його повноважень на виконання вимог чинного законодавства та впливають на права, свободи та інтереси фізичної чи юридичної особи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що порушені права позивача можуть бути захищені шляхом визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк " ОСОБА_4 щодо не включення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), відкритих у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020), у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, за договором № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США від 29.01.2015 р. та за договором № 008-15505-200813 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки у доларах США від 20.08.2013 р.

При цьому, суд вважає помилковим викладення позивачем своїх вимог в частині визнання протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_8 щодо не включення відомостей про ОСОБА_3 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно договору №012-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 29.01.2015 р., та договору № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 29.01.2015 р., що укладені між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання Уповноваженої особи Фонду в ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включення позивача до переліку вкладників, суд зазначає наступне.

Приписами п. 6 розділу ІІ Положення №14 (у редакції, яка діє станом на момент розгляду справи судом) передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення. Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.

З огляду на викладене та враховуючи визнання судом бездіяльності відповідача протиправною з метою поновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк " ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), відкритих у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, за договором № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США від 29.01.2015 р. та за договором № 008-15505-200813 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки у доларах США від 20.08.2013 р.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вказує наступне.

Частиною 3 ст. 139 КАС України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1 653,60 грн., що підтверджується платіжним документом № 15338629 від 24.03.2016 р.

Враховуючи, що за результатами розгляду справи судом частково задоволено позовні вимоги та закрито провадження у справі в частині позовних вимог, тому судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, відповідно до ст. 20 Закону № 4452-VІ кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для передбачених цим законом цілей.

Державна казначейська служба у своїх листах, зокрема, листі № 08/450-16374 від 29.09.2016 року зазначає, що Фонд гарантування не зареєстрований в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, що формується згідно з порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 року № 1691, що свідчить про відсутність у Фонду гарантування вкладів бюджетних асигнувань.

З огляду на вказане в даному випадку судовий збір у сумі 551,20 грн. ( п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.), сплачений позивачем за подання адміністративного позову має стягуватись з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 139, 241-246 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 (місце проживання 73000, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_4 (місце знаходження 04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 39) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк " ОСОБА_4 щодо не включення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), відкритих у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020), у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, за договором № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США від 29.01.2015 р. та за договором № 008-15505-200813 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки у доларах США від 20.08.2013 р.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк " ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), відкритих у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, за договором № 014-21061-290115 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у доларах США від 29.01.2015 р. та за договором № 008-15505-200813 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки у доларах США від 20.08.2013 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 551,20 грн. ( п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 08 жовтня 2018 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 9.4.