Справа № 826/485/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/282
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 вересня 2018 року № 826/485/18

За позовом ОСОБА_1

до Міністерства освіти і науки України

про зобов'язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Секретар І.В. Галаган

Представники:

Позивач: ОСОБА_1;

Від відповідача: Брюховецька М.С.

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про

зобов'язання Міністерства освіти і науки України прийняти рішення щодо допущення позивача до захисту докторської дисертації (починаючи з прийняття її дисертації та супровідних документів відповідною спеціалізованою радою), враховуючи її статус безробітної, тобто, при відсутності виписки з кафедри про затвердження теми та підписаної форми П-2ДС, а також направити дозвіл (або рішення) Ученому секретареві спеціалізованої вченої ради Д 35.051.10 професору ОСОБА_4;

дати обґрунтовані (розширені) та конкретні відповіді на всі листи позивача, надіслані електронним шляхом відповідачеві 23.09.17 р., 03.10.17 р., 20.10.17 р., 10-11.12.17 р., 04.01.18 р. (які відображені в трьох електронних скриньках позивача). При цьому, пояснити, що саме має бути зроблене безробітним здобувачем наукового ступеня доктора наук для того, щоб її дисертація та супровідні документи були прийняті відповідною вченою радою; як їй діяти при статусі безробітного, а також відобразити відповідне пояснення на веб-сторінці Міністерства освіти і науки України.

В судовому засіданні 20.09.18 р. оголошено резолютивну частину рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є українським вченим, має ступінь кандидата хімічних наук, протягом останніх 26 років активно займається науковими дослідженнями в галузях хімії та матеріалознавства, а також освітньою діяльністю.

Пропрацювавши в декількох країнах Європи та маючи 10 років науково-педагогічного стажу і 2 роки досвіду викладання хімії в школі, позивач повернулася до України 01.02.17 р., після чого намагалася прикріпитися до різних вищих навчальних закладів України в якості доцента відповідно її кваліфікації.

Під час пошуку роботи в Україні тривала робота позивача над написанням докторської дисертації шляхом самостійної підготовки вдома.

Позивач обрала спеціалізовану вчену раду Д 35.051.10 при Львівському університеті та почала готувати документи для попереднього розгляду.

За результатами спілкування з Ученим секретарем спеціалізованої вченої ради ОСОБА_4 позивачу було роз'яснено, що відповідно до наявних державних законів дисертація та супровідні документи не можуть бути прийняті у позивача, оскільки надання всього переліку необхідних документів можливе лише при працевлаштуванні позивача. Вказана проблема може бути вирішена шляхом отримання дозволу Міністерства освіти і науки України.

Намагаючись отримати такий дозвіл, позивач неодноразово зверталася до Міністерства освіти і науки України, зокрема, листами від 03.10.17 р., 20.10.17 р., 10.12.17 р., 11.12.17 р., скерованими на електронну пошту установи, а також до Апарату Верховної Ради України та Адміністрації Президента України.

Листами від 12.10.17 р. за №6.5-1745, 25.10.17 р. №6.5-1813, від 12.01.18 р. №6.5-53 за підписом начальника департаменту А.Г.Шевцова, від 09.02.18 р. №1/11-1486 за підписом Першого заступника Міністра В.В.Ковтунця позивачу надано відповіді.

Згідно вказаних листів позивача повідомлено про те, що згідно Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у вищих навчальних закладах (наукових установах), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.16 р. №261, передбачено підготовку здобувачів ступеня доктора наук шляхом самостійної підготовки їх наукових досягнень до захисту, що нормативними документами не передбачено обмеження у здобутті наукового ступеня доктора наук, причиною якого є відсутність працевлаштування здобувача.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає бездіяльність відповідача протиправною з таких підстав.

Позивач зазначає, що протягом декількох місяців спілкування з Міністерством освіти і науки України вона не отримала відповіді на поставлене у її звернення питання - яким чином можливо оформити пакет документів для захисту докторської дисертації особі, яка має статус безробітного.

Також відповідачем не надано дозвіл спеціалізованій вченій раді Д 35.051.10 при Львівському університеті для захисту дисертації за відсутності всіх документів, передбачених Переліком документів, які подає до спеціалізованої вченої ради здобувач наукового ступеня, що є додатком 2 до Положення про спеціалізовану вчену раду, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14.09.11 р. №1056.

Невирішення вказаного питання призводить до неможливості позивачу реалізувати своє право на захист дисертації, підготовка якої наближається до завершення, та отримання ступеня доктора наук.

Відповідач - Міністерство освіти і науки України - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Після набрання чинності Порядком підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у вищих навчальних закладах (наукових установах), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.16 р. №261, набір на підготовку здобувачів наукових ступенів, починаючи з 2016 р., здійснюється згідно вказаного Порядку, тому позивач з 2016 р. втратила право прикомандирування до закладу вищої освіти для завершення своєї докторської дисертації.

Відповідач також зазначає, що нормативно-правові акти з питань підготовки та атестації наукових кадрів не передбачають обов'язкового працевлаштування здобувачів наукових ступенів.

Щодо надання дозволу або погодження прийняття дисертації до захисту з Міністерством чинним законодавством не передбачено, тому відповідач не може надати такого дозволу або погодження.

Щодо листування з позивачем відповідач повідомив, що відповідні звернення позивача зроблено не лише на електронну адресу Міністерства, а й на особисті електронні скриньки посадових осіб Міністерства, що не потребує відповіді.

На всі офіційно отримані листи позивача надано відповіді у встановленому порядку.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення позивача та представника відповідача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 5, ст. 7 Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.14 р. №1556-VII (в редакції, починаючи з жовтня 2017 р. та станом на час розгляду справи) здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою відповідної освітньої або наукової програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти, в тому числі, доктора наук.

Доктор наук - це другий науковий ступінь, що здобувається особою на науковому рівні вищої освіти на основі ступеня доктора філософії і передбачає набуття найвищих компетентностей у галузі розроблення і впровадження методології дослідницької роботи, проведення оригінальних досліджень, отримання наукових результатів, які забезпечують розв'язання важливої теоретичної або прикладної проблеми, мають загальнонаціональне або світове значення та опубліковані в наукових виданнях.

Ступінь доктора наук присуджується спеціалізованою вченою радою закладу вищої освіти чи наукової установи за результатами публічного захисту наукових досягнень у вигляді дисертації або опублікованої монографії, або за сукупністю статей, опублікованих у вітчизняних і міжнародних рецензованих фахових виданнях, перелік яких затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Станом на час звернення позивача до Міністерства освіти і науки України (і станом на час розгляду справи) процедурні питання отримання ступеня доктора наук регулюються Порядком підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у вищих навчальних закладах (наукових установах), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.16 р. №261, та Положенням про спеціалізовану вчену раду, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14.09.11 р. №1056.

Згідно ч. 2 Порядку №261 підготовка здобувачів ступеня доктора наук здійснюється: в докторантурі вищого навчального закладу (наукової установи) за очною (денною) формою навчання; шляхом самостійної підготовки їх наукових досягнень до захисту.

Підготовка здобувачів ступеня доктора наук у докторантурі визначена п. 37-43 Порядку №261.

Зокрема, згідно п. 37 Порядку №261 перебування в докторантурі не є обов'язковою умовою для подання наукових досягнень до спеціалізованої вченої ради та подальшого їх публічного захисту для здобуття ступеня доктора наук.

Згідно п. 3.1 р. ІІІ "Попередній розгляд дисертації у спеціалізованій ученій раді" Положення №1056 Рада приймає дисертацію для попереднього розгляду за наявності документів, визначених у переліку (додаток 2), і доручає комісії (не менше трьох осіб) з членів ради (фахівцям за профілем дисертації) подати висновок про науковий рівень дисертації, відповідність її профілю ради, про кількість і обсяг публікацій та про повноту опублікованих матеріалів дисертації, а також пропозиції щодо призначення офіційних опонентів, у тому числі іноземних фахівців з відповідної спеціальності, і на випадок разового захисту щодо поповнення ради науковцями відповідного профілю та щодо розсилання автореферату дисертації.

Згідно додатку №2 Положення №1056 - Перелік документів, які подає до спеціалізованої вченої ради здобувач наукового ступеня- передбачено, зокрема, п. 8. Висновок про наукову і практичну цінність дисертації, виданий організацією, де виконувалася дисертація або до якої був прикріплений здобувач (2 примірники), п. 9. Відгук наукового керівника (наукового консультанта) з оцінкою здобувача та його роботи у процесі підготовки дисертації, засвідчений печаткою за основним місцем роботи наукового керівника (наукового консультанта).

Подання вказаних документів можливе виключно для здобувача, який працевлаштований або прикріплений до певної організації, що виключає можливість подання вказаних документів здобувачем, який готує докторську дисертацію самостійно, як у випадку з позивачем.

З приводу реалізації свого права на здобуття наукового ступеня доктора наук з врахуванням положень чинного законодавства і зверталась позивач до Міністерства освіти і науки України з перерахованими вище запитами, і з приводу змісту яких виник спір.

Згідно ч. 1, 2 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.14 р. №630, Міністерство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МОН у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно ч. 4 Положення МОН відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, 1) узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України та в установленому порядку вносить їх на розгляд Кабінету Міністрів України; 2) розробляє проекти законів та інших нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції; 5) здійснює нормативно-правове регулювання у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності; 11) створює умови для здобуття громадянами дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної і вищої освіти, інклюзивного навчання та освіти протягом життя, наукових ступенів та вчених звань.

На Міністерство освіти і науки України в загальному порядку поширюються положення Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.96 р. №393/96-ВР щодо обов'язку надавати відповіді на звернення.

Згідно ст. 3 Закону №393/96-ВР заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно ст. 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Згідно залучених до матеріалів справи звернень позивача нею ставилося питання про надання дозволу на захист дисертації без надання повного переліку документів, а також щодо надання роз'яснення, в якому порядку має реалізовуватися її право на отримання ступеня доктора наук за наявності статусу безробітного.

Відповідач згідно вказаних положень законодавства мав чітко надати відповідь саме на поставлені питання.

В той же час, згідно змісту листів від 12.10.17 р. за №6.5-1745, від 25.10.17 р. №6.5-1813, від 12.01.18 р. №6.5-53 за підписом начальника департаменту А.Г.Шевцова, від 09.02.18р. №1/11-1486 за підписом Першого заступника Міністра В.В.Ковтунця, відповіді на поставлені позивачем питання в них відсутні.

У відповідях підтверджено відсутність у законодавстві обмежень у здобутті наукового ступеня доктора наук, причиною якого є відсутність працевлаштування здобувача, проте, не зазначено, яким чином позивач може вказане право реалізувати.

Також у відповідях не міститься відповіді на питання щодо допущення позивача до захисту докторської дисертації у формі дозволу або рішення Міністерства, тоді як про відсутність у відповідача такого повноваження зазначено лише у відзиві на позов.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень згідно чинного законодавства дійсно позбавлений права надавати вказівки, дозволи чи приймати рішення щодо допуску до захисту дисертації конкретного здобувача за відсутності всіх, передбачених Переліком документів, які подає до спеціалізованої вченої ради здобувач наукового ступеня, документів, і про це необхідно було прямо повідомити позивача з відповідним посиланням на положення законодавства, що відповідачем зроблено не було.

Також відповідач у вказаних відповідях не роз'яснив позивачу, що до врегулювання питання на рівні підзаконних нормативно-правових актів єдина можливість захисти докторську дисертацію для здобувача зі статусом безробітного - прикріпитися до відповідної кафедри вищого навчального закладу, тоді як це було з'ясовано позивачем вже під час розгляду справи.

Вказане свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо надання належної відповіді на звернення позивача, тоді як відсутність чіткої відповіді на поставлені позивачем запитання фактично і призвели до вирішення спору в судовому порядку.

Окремо суд зазначає, що для належного захисту порушеного права позивача достатньо зобов'язання відповідача надати одну відповідь з повною та вичерпною інформацією щодо поставлених нею питань, тоді як відповіді окремо на кожне її звернення не є потрібним.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо надання повної та обґрунтованої відповіді на звернення ОСОБА_1 щодо допущення її до захисту докторської дисертації, враховуючи її статус безробітної.

3. Зобов'язати Міністерство освіти і науки України надати повну та обґрунтовану відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо наявності чи відсутності підстав допущення її до захисту докторської дисертації згідно чинного законодавства, враховуючи її статус безробітної, а також щодо процедури такого допуску.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 584, 3 грн.

6. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 10.10.18 р.