Справа № 201/7548/18
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/7548/18
Провадження №2-а/201/185/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

за участі секретаря - Сидоренко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови АР №801333 від 03.07.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.07.2018р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови АР №801333 від 03.07.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03.07.2018р. відповідачем винесено оскаржувану постанову, відповідно до якої 25.06.2018р. об 11 год. 00 хв. в Дніпропетровській області на а/д загального користування місцевого значення О041010 Вільне-Гвардійське начальник управління дорожньо-транспортного господарства Департаменту ЖКГ та будівництва Дніпропетровської ОДА не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або не прийняв своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, не позначив небезпечні ділянки чим порушив вимоги п.1.5 ПДР України та п.3.1.1. ДСТУ 3587-97, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.140 КУпАП. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративному відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена за недоведеними обставинами з порушенням норм матеріального та процесуального права, при відсутності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Тому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №801333 від 03.07.2018р., і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.140 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2018р. суддею визначено суддю Ткаченко Н.В., яка ухвалою від 16.07.2018р. відкрила провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи згідно ч. 5 ст.262 КАС України, оскільки саме про такий порядок розгляду 10.07.2018р. було подано заяву позивачем (а.с. № 8,9).

Позивач ОСОБА_1 своєю заявою від 27.09.2018р. підтримав позовні вимоги та просив справу розглядати за його відсутності (а.с. № 28).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 (діє за договором про надання правової допомоги від 19.07.2018р. та ордеру від 27.09.2018р.) 27.09.2018р. надав суду заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В заяві до суду від 27.09.2018р. також зазначив, що аргументи, які наведені стороною відповідача по тексту письмових заперечень та відзиву, жодним чином не спростовують підстав, які заявлені в обґрунтування позову (а.с. № 29).

Відповідач, який про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. № 11), в судове засідання не з'явився. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд розглядати адміністративну справи без його участі, а також, просив в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (а.с. № 14-16).

На адресу суду також надійшли письмові пояснення представника УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 (діє за довіреністю від 04.01.2018р. а.с. № 27) (а.с. № 22-24).

Суд 27.09.2018р. ухвалою (без виходу до нарадчої кімнати) відмовив представнику відповідача у задоволенні клопотання про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, УПП в Дніпропетровській області ДПП з огляду на положення ст. 46 КАС України. Крім того, при прийняті такого рішення судом враховано те, що по тексту мотивувальної частини свого клопотання до суду від 28.08.2018р. (а.с. № 26) представник ОСОБА_4 просить залучити УПП в якості співвідповідача, а в прохальній частині свого клопотання в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог.

За таких підстав суд 27.09.2018р. ухвалою (без виходу до нарадчої кімнати) визначився розглядати справу за відсутності сторін (їх представників).

З урахуванням неявки сторін (їх представників) в судове засідання, поданої до суду заяви позивача, представників позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутністю, судове засідання 27.09.2018р. відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАСУ проводилося без фіксування технічними засобами

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши позиції сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи встановлено, що 03.07.2018р. відповідачем винесено оскаржувану постанову, відповідно до якої 25.06.2018р. об 11 год. 00 хв. в Дніпропетровській області на а/д загального користування місцевого значення О041010 Вільне-Гвардійське начальник управління дорожньо-транспортного господарства Департаменту ЖКГ та будівництва Дніпропетровської ОДА не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або не прийняв своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, не позначив небезпечні ділянки чим порушив вимоги п.1.5 ПДР України та п.3.1.1. ДСТУ 3587-97, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.140 КУпАП. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративному відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписами ч. 1, 3, 4 ст. 3 КАС України Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно зі ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Відповідно, позов був поданий до суду з дотриманням вищевказаних положень законодавства.

Згідно ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що відповідачем окрім відзиву на позовну заяву, не було надано суду жодного доказу який би вказував на наявність складу адміністративного правопорушення у діях позивача, а також жодного доказу, який би вказував на те, що позивач є субєктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, суд вважає, що для висновків, вказаних в оскаржуваній постанові у відповідача не було наявних для того підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки адміністративного проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, також відповідачем не було зясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. Відповідач повинен був своєчасно, всебічно, повно і обєктивно зясувати обставини справи.

А відтак, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР №801333 від 03.07.2018р. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення, по якій ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП закриттю.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав субєктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність субєкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 Кодексу встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і обєктивно зясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення. Зміст постанови, що оскаржується, відповідає і вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Суддя критично ставиться до аргументів зазначених по тексту відзиву на позовну заяву оскільки, доводи відповідача спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються.

Суд не може взяти до уваги копію ОСОБА_4 обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.06.2018р. та копію листа Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області №1-11/127 (а.с. № 17,18), що були додані відповідачем до наданого ним відзиву на позовну заяву, адже в порушення ч.4 ст.162, ч.9 ст.79 КАС України, відповідачем разом з відзивом на позовну заяву, не було надано суду доказів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч.9 ст.79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Проте відповідачем не доведено випадків передбачених ч.9 ст.79 КАС України, за наявності яких суд бере до уваги докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

Таким чином, позовні вимоги знайшли своє підтвердження, вони ґрунтуються на законі, а тому їх слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі ст. 139 КАС України, враховуючи результат розгляду справи, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, судові витрати по справі відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 255, 256, 258, 288, 289 КУпАП, п. 20, ч.1 ст. 4, ч. 12 ст.12, ст.ст. 46, 72-77, ч.9 ст.79, ст.139, ч.4 ст. 229, ст. ст. 241-256, 257, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови АР №801333 від 03.07.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії АР №801333 від 03.07.2018р., винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1, 27.11.1979р. народження за ч. 1 ст. 140 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, 27.11.1979р. народження в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Ткаченко