Справа № 804/2818/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2018 року Справа № 804/2818/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Каскад» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -
17.04.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Каскад» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, у якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення, складені заступником начальника управління - начальником відділу податкового супроводження підприємств металургійної галузі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_3, а саме:
- за формою ПС від 14.12.2017 року № НОМЕР_1, про сплату штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн. застосованих за порушення п. 44.3. ст. 44 ПК України;
- за формою Р від 14 грудня 2017 року № НОМЕР_2, про сплату 12482365 грн., із них 10319368 грн. - збільшено сума грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств, 2162997 грн. - сума за штрафними фінансовими санкціями, застосовані за порушення п.п. 134.1.1.п. 134.1 ст.134, п. 135.1. ст. 135 ПК України;
- за формою Р від 14 грудня 2017 року № НОМЕР_3, про сплату 7897460 грн., із них 6317968 грн. - збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 1579492 грн. - сума за штрафними фінансовими санкціями, застосовані за порушення п.198.1, 198.2 ст. 198,201 ПК України.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про відкладення розгляду справи, однак, суду доказів поважності причин неможливості прибуття у судове засідання не надав.
Представники відповідача у судовому засіданні наполягали на можливості розгляду справи за відсутності представника позивача.
Зважаючи на неодноразову неявку представників позивача в судове засідання, керуючись приписами ст. 205 КАС України, судом ухвалено провести судове засідання за відсутності позивача.
Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
За результатами перевірки 13.11.2017 року складений акт №153-28-10-46-06-23934596, у висновку якого зазначено, що встановлені порушення:
- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми обєкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 57329821 грн., заниження податку на прибуток на загальну суму 10319368 грн.;
- п.198.1 п.198.2 ст.198 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами на суму 6317968 грн.;
- п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту на суму 6317968 грн.
На виконання вимог пп. 20.1.46 п. 20.1 ст. 20, п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України Дніпропетровським управління Офісу великих платників податків ДФС було направлено лист від 07.09.2017 року № 6628/8/28-10-46-06-10 до Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України з проханням про надання доступу або копій вилучених документів по взаємовідносинам з ТОВ «Діойл-ЛТД», ТОВ «Юпоком», ТОВ «Колумбія Трейд», ТОВ «Деруент», ТОВ «Мрія Олімпія», ТОВ «Нимфагрет», ТОВ «Скайтрейдінг», ТОВ «Інкам Солюшн», ТОВ «Баден компані ЛТД», ТОВ «Делтон ЛТД», ТОВ «Прайм Стоун», ТОВ «Люкс Торг».
Листом від 06.10.2017 року № 2705/7/99-99-23-01-17 управління розслідувань кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України повідомило, що 01.09.2017 року старшим слідчим з ОВС другого відділу управління розслідувань кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України ОСОБА_4 обшук за місцем розташування ТОВ фірма «Каскад» не проводився, первинна документація по взаємовідносинах ТОВ фірма «Каскад» з контрагентами не вилучалась.
Всупереч п. 44.5 ст. 44 Податкового кодексу України ТОВ фірма «Каскад» у пятиденний строк не повідомило Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків ДФС про факт втрати документів, а до Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області щодо втрати документів звернулось тільки 30.10.2017 року.
Таким чином, у звязку із ненаданням до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та інших документів по взаємовідносинам з ТОВ «Діойл-ЛТД», ТОВ «Юпоком», ТОВ «Колумбія Трейд», ТОВ «Деруент», ТОВ «Мрія Олімпія», ТОВ «Нимфагрет», ТОВ «Скайтрейдінг», ТОВ «Інкам Солюшн», ТОВ «Баден компані ЛТД», ТОВ «Делтон ЛТД», ТОВ «Прайм Стоун», ТОВ «Люкс Торг» контролюючим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій із зазначеними контрагентами.
На підставі акту перевірки 14.12.2017 року були прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
За приписами пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
У відповідності до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
В силу пункту 138.4 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Нормами пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).
При цьому у відповідності до пункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.
З наведеного слідує, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).
Також варто наголосити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, адже саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.
Крім того, пунктом 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р., встановлено, що первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціальних форм, затверджених міністерствами та відомствами України.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що висновки, викладені в акті перевірки, є правомірними з огляду на наступне.
Під час перевірки позивачем не були наданні первинні документи по взаємовідносинам з ТОВ «Діойл-ЛТД», ТОВ «Юпоком», ТОВ «Колумбія Трейд», ТОВ «Деруент», ТОВ «Мрія Олімпія», ТОВ «Нимфагрет», ТОВ «Скайтрейдінг», ТОВ «Інкам Солюшн», ТОВ «Баден компані ЛТД», ТОВ «Делтон ЛТД», ТОВ «Прайм Стоун», ТОВ «Люкс Торг», оскільки за твердження позивача їх було вилучено.
Під час судового розгляду встановлено, що слідчі дії щодо ТОВ фірма «Каскад» 01.09.2017 року не проводились, обшук за місцем розташування ТОВ фірма «Каскад» не здійснювався, документи не вилучались, що підтверджується листом управління розслідувань кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України від 06.10.2017 року № 2705/7/99-99-23-01-17.
Таким чином, ані під час проведення перевірки, ані при зверненні до суду з цим позовом позивачем не надані первинні документи по взаємовідносинам з контрагентами: ТОВ «Діойл-ЛТД», ТОВ «Юпоком», ТОВ «Колумбія Трейд», ТОВ «Деруент», ТОВ «Мрія Олімпія», ТОВ «Нимфагрет», ТОВ «Скайтрейдінг», ТОВ «Інкам Солюшн», ТОВ «Баден компані ЛТД», ТОВ «Делтон ЛТД», ТОВ «Прайм Стоун», ТОВ «Люкс Торг», у звязку із чим, суд вважає висновки Офісу великих платників ДФС зазначені в акті перевірки 13.11.2017 року акт №153-28-10-46-06-23934596 правомірними.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Позивач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За викладених обставин, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Каскад» задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 242-246, 250Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Каскад» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 21.09.2018 року.

Суддя ОСОБА_5