Справа № 542/1125/18
Суддя: Афанасьєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1125/18
Провадження № 2-а/542/69/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року смт.Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Янко Л.О.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Супряги Надії Володимирівни про скасування постанови серії ВР №175417 від 22.08.2018 року про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

28.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції 2 роти м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Супряги Надії Володимирівни про скасування постанови серії ВР №175417 від 22.08.2018 року про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначає, що 28.08.2018 року інспектором патрульної поліції 2 роти м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Супряга Надією Володимирівною винесено постанову серії ВР №175417, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за керування транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія, та за те, що не зупинився на вимогу дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, а також був проігнорований порядок розгляду справи.

Крім того, в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Наполягав на тому, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки він виконав вимоги п.2.2 Правил дорожнього руху, він зупинився перед знаком, постояв 5 секунд, після чого продовжив рух. Крім того, близько 30 м від вказаного дорожнього знаку він бачив автомобіль патрульної поліції, тому не виконати вимоги знаку він не міг. Зупинили ж його поліцейські, коли він проїхав майже 3 км., від місця розташування вказаного дорожнього знаку. Посвідчення водія було при ньому, при зупинці він продемонстрував його інспектору.

Позов просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Надав відзив на позовну заяву (а.с.40-45), в якому зазначив, що з адміністративним позовом не погоджується, оскільки ОСОБА_1 допустив порушення вимог дорожнього руху, а саме: 22.08.2018 року він, керуючи автомобілем марки «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1, на автомобільній дорозі М-22 Полтава-Олександрія, 28 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» розділу 33 ПДР України та не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.4 «а» ПДР України.

Заперечує, що нею був порушений порядок розгляду справи. Вона діяла відповідно до вимог ЗУ «Про Національну поліцію», Кодексу України про адміністративні правопорушення, Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Вважає, що нею не порушено процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяла в межах наданих законом повноважень, мала право розглянути справу про адміністративне правопорушення та винести постанову серії ВР №175417 від 22.08.2018 року.

На підтвердження чого було надано диск з відеозаписом.

В задоволенні позову просила відмовити. Справу просила розглядати за її відсутності.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові та електронні докази, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши докази по справі, дійшов до такого висновку.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно із ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові від 22.08.2018 року серії ВР №175417 зазначено, що 22.08.2018 року о 15 год. 00 хв. на 28 км. автодороги М-22 Полтава - Олександрія, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» розділу 33 ПДР України та не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.25).

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з п.8.4. ПДР України Дорожні знаки поділяються на групи, зокрема п.б) передбачені знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Дорожній знак п.2.2.Проїзд без зупинки заборонено віднесений до знаків пріоритету, й він забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.п. «а» п.2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

За приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що з наданих відповідачем доказів не можливо встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за які передбачені ч.1 ст. 122, ч. 1 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 заперечував той факт, що він, керуючи 22.08.2018 року о 15 годині автомобілем «ДЄО» НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 ПДР України та не пред'явив для перевірки посвідчення водія.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та спростування його доводів відповідачем надано до суду відеозапис, який був досліджений в судовому засіданні.

Так, при перегляді вказаного відеозапису судом встановлено, що на останньому відсутня фіксація факту здійснення позивачем адміністративних правопорушень, а саме: порушення вимог дорожнього знаку 2.2 та не пред'явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, оскільки відеозапис починається з моменту, де вже зафіксований розгляд справи, складення постанови, її вручення ОСОБА_1 та на ньому не зафіксовано рух вказаного транспортного засобу, проїзд без зупинки перед відповідним дорожнім знаком (взагалі на ділянці дорозі, що була зафіксована та відображена на відеозапису відсутні будь-які дорожні знаки), відмова пред'явити посвідчення водія. Крім того, час вчинення адміністративних правопорушень, відповідно до оскаржуваної постанови, є 15 година, відеозапис же починається з 15 години 14 хвилин.

Наданий же позивачем цифровий доказ: диск з фото та відеозаписом суд, на підставі п.9 ст.79 КАС України, до уваги не бере, оскільки копія такого доказу заздалегідь не була надіслана відповідачу.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем порядку складення та винесення постанови у справі, суд зазначає наступне.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом N 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, ч. ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Тобто, нормами чинного законодавства працівники Національної поліції України наділені правом розглядати справу про адміністративне правопорушення (у випадках передбачених чинним законодавством) на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу.

Посилання позивача на те, що його позбавили можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП суд вважає необґрунтованими, оскільки сам позивач не заявляв відповідні клопотання, крім клопотання про надання доказів на підтвердження вчинення ним адміністративних правопорушень.

Разом з тим, оскільки об'єктивно зафіксованих доказів вини позивача у вчиненні правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпАП, відповідачем не надано, крім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та відеозаписом, яким факт скоєння правопорушення не зафіксований, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративних правопорушені, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.2, 77, 242-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Супряги Надії Володимирівни про скасування постанови серії ВР №175417 від 22.08.2018 року про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР №175417 від 22.08.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Відповідач - інспектор патрульної поліції 2 роти м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Супряги Надії Володимирівни, реєстраційний номер облікової картки платника податків та паспортні дані невідомі, службова адреса: 39600, м.Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3.

Повний текст рішення складено 08.10.2018 року.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва