Справа № 533/1031/18
Суддя: Оксенюк М. М.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

08.10.2018 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/1031/18
Провадження № 2-а/533/19/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(за правилами спрощеного позовного провадження)

08 жовтня 2018 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Оксенюк М. М.,

секретаря судового засідання Шуліки Л. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

17.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Козельщинського районного суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВР № 190425 від 10.09.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Позивач в позові зазначив, що 10.09.2018 року інспектором роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серія ВР № 190425 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу 340 (триста сорок) грн.

Відповідно до змісту вищевказаної постанови від 10.09.2018 року вбачається, що 10.09.2018 року о 15 годині 53 хвилини на 73 км + 250 м автодороги М 22 Полтава - Олександрія громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ 130 днз ВІ1078 СМ та був зупинений відповідно п. 35.5 ЗУ «Про поліцію» та відмовився предявити (не пройшов) обовязковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст.121 КУпАП.

Далі позивач зазначив, що дана постанова не відповідає вимогам закону та обставинам справи, а тому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП не вчиняв.

Згідно ухвали суду від 17.09.2018 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не зявився та направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохав скасувати постану про адміністративне правопорушення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову за безпідставністю, оскільки викладені позивачем у своєму позові обставини не відповідають дійсності, вважає що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Як вбачається з постанови серія ВР № 190425 від 10.09.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, що 10.09.2018 року о 15 годині 53 хвилини на 73 км + 250 м автодороги М 22 Полтава - Олександрія громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ 130 днз ВІ1078 СМ та був зупинений відповідно п. 35.5 ЗУ «Про поліцію» та відмовився предявити (не пройшов) обовязковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3б ПДР України, та був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн.

За змістом положень ч.3 ст.121 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються водії за керування транспортним засобом, що підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшли.

Згідно зп.31.3(б) Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов'язковому технічному контролю не підлягають:

- легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

- легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

- технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу,а саме:системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світло-пропускання скла, газобалонного обладнання (занаявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Також приписами ст.35 Закону України «Про дорожній рух», які кореспондуються з Порядком проведення обовязкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №137 від 30.01.2012р., визначено періодичність проходження обовязкового технічного контролю, яка становить для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років кожні два роки.

Системний аналіз зазначених норм законодавства вказує на те, що для визначення необхідності проходження обовязкового технічного контролю необхідно зясувати до якого типу за конструкцією належить транспортний засіб (легковий, вантажний, автобус (мікроавтобус), причіп (напівпричіп) та час його експлуатації. Відповідні відомості містяться в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та реєстраційних даних в облікових базах МВС (НАІС).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобіль вантажний це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Отже, на думку суду, тип транспортного засобу позивача ЗИЛ 130 днз ВІ1078 СМ свідчить про те, що він призначений для перевезення вантажу і згідно з вищевказаними вимогами чинного законодавства належить до категорії вантажних автомобілів.

При цьому, суд вважає, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню оскільки останнім надано протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00241-01377-18 згідно якого ЗИЛ 130 днз ВІ 1078 СМ визнано технічно справним (а.с. 9).

Даний транспортний засіб пройшов технічний контроль 19.04.2018 року (термін дії протоколу до 19.04.2019 року) у той час як оспорювана постанова складена 10.19.2018 року.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що позивач відповідно до п. 2.1 ПДР України на вимогу працівника поліції незобовязаний надавати протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, оскільки транспортний засіб не є великоваговим або великогабаритним в розумінні п. 2 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» та п 22.5 ПДР України.

Даний факт являється визначальним, адже від цього залежить наявність складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, докази надані позивачем в обгрунтування своїх вимог свідчать про необгрунтованість винесеної постанови в той час, як відповідачами жодних доказів чи для спростування доводів позивача суду надано не було.

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

На підставі вище зазначеного суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 УпАП, є недоведеним.

Окрім зазнаного вище, суд звертає увагу на положення ст. 245 КУпАП, якою визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушень та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, тому суд прийшов до висновку, що постанова є не законною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративні правопорушення закриттю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. ч. 3 121, 251, 268, 276, 283, 287- 289 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 229, 243-246, 257-262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії інспектора роти № 3 БПП у м. Кременчук в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 та скасувати постанову серії ВР № 190425 від 10.09.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Козельщинський районний суд.

Суддя