Справа № 803/552/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року ЛуцькСправа № 803/552/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача Васінович В.П.,

представника відповідача Сахарчука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Відділу по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.02.2017 № ,

ВСТАНОВИВ:

Відділ по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі - Відділ по УМВК, позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.02.2017 № .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.06.2018 скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.06.2017, якою позовні вимоги Відділу по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради задоволено повністю та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суд від 29.08.2017 у даній справі, а справу направлено на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

До Волинського окружного адміністративного суду справа надійшла 20.08.2018.

Відповідно до підпункту 15.4 пункту 15 розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено суддю для розгляду вказаної справи.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 дану справу прийнято до провадження та ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи відповідно до частин другої, четвертої статті 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.12.2016 Ковельською об'єднаною державною податковою інспекцією (далі - Ковельська ОДПІ) проведена камеральна перевірка позивача за результатами якої складено акт перевірки від 19.12.2016 №1404/03-06-12-01-23254967, яким встановлено порушення Відділом по УМВК вимог пункту 187.1 статті 187, пунктів 201.1, 201.10, 201.14, 201.15 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в декларації з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за жовтень 2016 року, а саме - занижено податкові зобов'язання з ПДВ на суму 19 349,00 грн.

На підставі акту перевірки Ковельською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 № про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ на суму 19 349,00 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 4 837,25 грн.

Листом від 31.01.2017 №280/03-06-12-01-10 Ковельська ОДПІ повідомила Відділ по УМВК про відкликання винесеного податкового повідомлення-рішення від 05.01.2017 №.

Однак, без проведення будь-якої перевірки та після прийняття рішення про залишення скарги Відділу по УМВК без розгляду (у зв'язку з відкликанням ППР) в порушення будь-якої процедури ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 № про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ на суму 19 349,00 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 4 837,25 грн.

Позивач вважає, що контролюючим органом за результатами камеральної перевірки безпідставно встановлені розбіжності між даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) та даними декларації з ПДВ станом на жовтень 2016 року, яка становить 19 348,58 грн., оскільки відповідачем при проведенні відповідної перевірки не було встановлено факту того, що за жовтень 2016 року в ЄРПН 13.10.2016 була зареєстрована податкова накладна (далі - ПН) від 03.10.2016 №23, в якій помилково сума коштів (обсяг постачання, сума ПДВ) встановлена нульовим числом. На виправлення такої помилки 24.11.2016 відділом зареєстрована ПН від 03.10.2016 №159. Крім того, для приведення податкової звітності до вимог чинного законодавства позивачем 31.10.2016 було проведено нарахування орендної плати за жовтень 2016 року, а 04.11.2016 в ЄРПН зареєстровано податкові накладні, що згідно даними системи електронного адміністрування ПДВ за жовтень 2016 року Відділом виписано та зареєстровано податкові накладні на суму 2 138 339,52 грн., в тому числі ПДВ - 356 389,97 грн., а відтак, сума зареєстрованих ПН за жовтень 2016 року відповідає сумі перерахованій позивачем з поточного рахунка на електронний рахунок та фактично сплаченій до бюджету. Також позивач додатково зазначає, що у податкового органу були відсутні правові підстави для проведення перевірки, оскільки в 2015 та 2016 роках на проведення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік, накладено мораторій.

З огляду на викладене, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 №.

У відзиві на позовну заяву від 30.08.2018 за вх. №11331/18 представник відповідача заперечив позовні вимоги Відділу по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради з огляду на те, що позивачем в декларації з ПДВ за жовтень 2016 року занижено податкові зобов'язання з ПДВ на суму 19348,58 грн. та відповідно, занижено ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у цій же сумі. Зазначає, що у відповіді на лист-запит ДФС від 22.11.2016 №225539/13-06-12-01-10 щодо надання пояснень та документального підтвердження виявлених розбіжностей, а також їх усунення у податковій звітності позивачем не надано копій підтверджуючих документів щодо задекларованих в декларації з ПДВ показників та не проведено уточнення таких показників. Вважає, що оскаржуване ППР сформоване у відповідності до норм чинного законодавства та співмірне виявленим порушенням. Щодо мораторію на проведення перевірок, апелянт вважає, що обмеження проведення перевірок в 2015 - 2016 роках не повинно стосуватись камеральних перевірок, які проводяться на виконання основної функції контролюючого органу (а. с. 169-172).

У відповіді на відзив від 05.09.2018 №160 відповідач підтримав доводи, викладені в позові щодо обґрунтування заявлених вимог про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення від 16.02.2017 № (а. с. 173-177).

У запереченнях на відповідь на відзив від 11.09.2018 за вх. №11858/18 представник відповідача зазначив, що камеральна перевірка відповідача була проведена у відповідності до вимог чинного законодавства, а податкове повідомлення-рішення, прийняте за результатами її проведення прийняте в межах повноважень, наданих контролюючому органу, тому в задоволенні позову просить відмовити повністю (а. с. 180).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просив визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Також зазначив, що Відділ по УМКВ на момент проведення камеральної перевірки 19.12.2016 підпадав під дію мораторію відповідно до Закону №71-VIII, а тому у Ковельської ОДПІ були відсутні будь-які законні підстави для її проведення, а в ГУ ДФС - для винесення податкового повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказав, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення сформоване у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак просив суд в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з таких мотивів і підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2016 Ковельською ОДПІ ГУ ДФС проведено камеральну перевірку податкової звітності з ПДВ за жовтень 2016 року Відділу по УМКВ, за результатами якої складено акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ від 19.12.2016 №1404/03-06-12-01/23254967 (далі - Акт).

Відповідно до акту перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем пункту 187.1 статті 187, пунктів 201.1, 201.7, 201.10, 201.14 та 201.15 статті 201 ПК України, тобто Відділом по УМКВ в декларації з ПДВ за жовтень 2016 року занижено податкові зобов'язання з ПДВ на суму 19 349,00 грн. та, відповідно, занижено ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у цій сумі. Крім того, встановлено порушення "Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289), що полягає у невірному заповненні позивачем Додатку 5 до декларації з ПДВ за жовтень 2016 року "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" (а. с. 7-10).

На підставі вищезазначеного акту перевірки від 19.12.2016 №1404/03-06-12-01/23254967 Ковельською ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму 24 186,25 грн., з яких: 19 349,00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 4 837,25 грн. - за штрафними фінансовими санкціями (а. с. 11).

13.01.2017 за №15 позивачем було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 № (а. с. 12).

За результатами розгляду вказаної скарги, листом від 31.01.2017 №280/03-06-12-01-10 Ковельська ОДПІ повідомила Відділ по УМВК про відкликання податкового повідомлення-рішення від 05.01.2017 № у зв'язку із введенням в дію з 01.01.2017 Закону України від 21.12.2016 №1797/VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» та прийняттям статті 19-3 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI (а. с. 14).

Разом з тим, 03.02.2017 за результатом розгляду первинної скарги позивача ГУ ДФС у Волинській області листом №615/10/03-20-10-03-06 від 03.02.2017 «Про результати розгляду скарги» повідомило Відділ по УМВК, що на підставі пункту 4 глави 4 Порядку №1617/2802 прийнято рішення про залишення скарги від 13.01.2017 №15 без розгляду (а. с. 15).

16.02.2017 на підставі акту перевірки від 19.12.2016 №1404/03-06-12-01/23254967 ГУ ДФС у Волинській області прийнято податкове-повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 24 186,25 грн. (з яких: основний платіж - 19 349,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 4 837,25 грн.) (а. с.16 зворот).

Не погодившись з прийнятим ГУ ДФС у Волинській області податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

За наслідками адміністративного оскарження, рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 12.04.2017 №7644/16/99-99-11-01-25 скаргу Відділу по УМКВ залишено без задоволення, а податкове-повідомлення-рішення від 16.02.2017 № - без змін (а. с.18-21).

Вважаючи дії відповідача щодо прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16.02.2017 № протиправним та таким, що суперечать приписам чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Таким чином, особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов'язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

Камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування та відображення всіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків.

28.12.2014 Верховною Радою України прийнято Закон №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (надалі - Закон №71-VIII), відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Пункт 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII не є зміною чи доповненням до Податкового кодексу України та застосоване у ньому поняття "контролюючі органи" стосується усіх контролюючих органів, тобто органів, які здійснюють державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності згідно з Законом України від 5 квітня 2007 року N 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", яким визначено, що державний нагляд ((контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Таким чином, обмеження стосовно проведення перевірок стосуються підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Підприємства, установи та організації, фізичні особи-підприємці, у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження.

Суд зауважує, що норми Закону №71-VIII, є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів.

Відповідно до підпункту 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Тобто, відповідно до ПК України, контролюючими органами є Державна фіскальна служба України та її територіальні органи.

Зі змісту приписів пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" вбачається, що таке обмеження розповсюджується на всі види перевірок, що зазначені у статті 75 ПК України - документальних, фактичних та камеральних.

Як встановлено з Податкового звіту про використання коштів неприбуткових установ та організацій за 2015 рік та не заперечується представником відповідача в судовому засіданні, сукупний річний дохід Відділу по УМВК за 2015 рік становить 5 016 021 грн., що є меншим установленого обмеження в 20 мільйонів гривень.

Однак, аналізуючи вимоги вищезазначених норм, якими встановлений спеціальний порядок проведення перевірок суб'єктів господарювання за певними умовами, суд приходить до висновку, що запроваджені Законом №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" обмеження не стосуються камеральних перевірок, які є функцією здійснення повноважень контролюючим органом. Разом з тим, об'єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом. При проведенні камеральної перевірки не здійснюється втручання в господарську діяльність підприємства, проведення такої перевірки не передбачає винесення наказу та ознайомлення з ним суб'єкта господарювання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що на момент проведення камеральної перевірки 19.12.2016 Ковельська ОДПІ у відповідності до приписів статті 19-1 ПК України була наділена повноваженнями щодо її проведення та складання відповідного акту за її результатами.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Так, на виконання приписів вказаної статті Ковельською ОДПІ було правомірно складено акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 19.12.2016 №1404/03-06-12-01-23254967 (а. с. 7-10).

У разі виявлених порушень, згідно з пунктом 58.1 статті 58 та пункту 86.2 статті 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Щодо правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, то суд зазначає наступне.

Як встановлено в ході судового засідання та підтверджено матеріалами справи, в ході проведення камеральної перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем пункту 187.1 статті 187, пунктів 201.1, 201.7, 201.10, 201.14 та 201.15 статті 201 ПК України, а також порушено "Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, що полягає у невірному заповненні позивачем Додатку 5 до декларації з ПДВ за жовтень 2016 року "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" (а. с. 7-10).

Тобто, матеріалами перевірки встановлено, що податковим органом проводилась камеральна перевірка даних податкової звітності з ПДВ та даних Єдиного реєстру податкових накладних Відділу по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради за певний період, а саме податкової декларації з ПДВ за жовтень 2016 року.

Згідно пункту 201.1 статті 201 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У відповідності до пункту 201.10. статті 201 ПК України 201.10 при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктами 201.14, 201.15 статті 201 ПК України визначено, що платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом. Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200-1.1 статті 200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що в податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2016 року (реєстраційний № від 15.11.2015) позивачем задекларовано обсяг постачання без ПДВ на суму 1637123 грн. (рядок 1.1.), сума ПДВ - 327425 грн.(а. с. 35).

Разом з тим, згідно даних електронного адміністрування ПДВ (архів електронної звітності) встановлено, що позивачем за жовтень 2016 року самостійно виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 154 податкові накладні на загальну суму 2 080 641,17 грн., в тому числі ПДВ 346 773,58 грн. щодо вартості послуг з оренди приміщень.

Таким чином, розбіжність між даними Єдиного реєстру податкових накладних та даними податкової декларації з ПДВ становить 19348,58 грн.

22.11.2016 за №225539/13-06-12-01-10 на адресу позивача контролюючим органом було направлено лист-запит щодо надання пояснень та документального підтвердження виявлених розбіжностей, а також їх усунення у податковій звітності.

Однак, у відповіді від 02.11.2016 №328 позивачем копій підтверджуючих документів щодо задекларованих в декларації з ПДВ показників надано не було, а також не було проведено уточнення таких показників в декларації з ПДВ за жовтень 2016 року (а. с. 8).

Згідно пункту 192.1 статті 192 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка видана їх отримувачу - платнику податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Згідно підпункту 192.1.2. пункту 192.1 статті 192 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку.

Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Відповідно до пункту 192.3 статті 192 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Не зважаючи на приписи податкового законодавства щодо коригування, позивачем уточнення задекларованих показників в декларації з ПДВ за жовтень 2016 року не подавались, що не заперечив представник позивача в судовому засіданні, з огляду на що податковим органом правомірно встановлено заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 19 349,00 грн.

Отже, актом камеральної перевірки було зафіксоване порушення податкового законодавства позивачем, яке не було ним спростовано в ході судового розгляду справи.

Тому у контролюючого органу, були всі підстави для винесення податкового повідомлення - рішення.

На цій підставі, 05.01.2017 Ковельською ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму 24 186,25 грн., з яких: 19 349,00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 4 837,25 грн. - за штрафними фінансовими санкціями (а. с. 11), проте, в подальшому дане податкове повідомлення-рішення було відкликано у зв'язку із введенням в дію з 01.01.2017 Закону України від 21.12.2016 №1797/VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» та прийняттям статті 19-3 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI, згідно якого функції щодо визначення сум податкових та грошових зобов'язань перейшли до ГУ ДФС у Волинській області (а. с. 14).

При цьому, суд зазначає, що акт від 19.12.2016 №1404/03-06-12-01-23254967, яким оформлені результати перевірки щодо порушень податкового законодавства позивачем є чинним і не скасований податковим органом, податкове повідомлення - рішення, як результат реалізації висновків акту перевірки не прийняте.

Законом України від 21.12.2016 №1797-VII «Про внесення змін до податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» ПК України доповнено статтею 19-3, згідно якої Державні податкові інспекції: здійснюють сервісне обслуговування платників податків; здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Відповідно до статті 19-1 ПК України у редакції, з врахуванням внесених змін, функції щодо забезпечення визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного чи іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, віднесено до повноважень інших контролюючих органів, по яких не встановлено особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 Кодексу, зокрема органів ДФС центрального та регіонального рівнів.

Враховуючи вищевикладене та те, що повноваження контролюючого органу з 01.01.2017 по винесенню ППР передано до ГУ ДФС, саме вони з цієї дати наділені повноваженнями на їх прийняття.

При цьому, проведення нової перевірки ГУ ДФС у Волинській області для прийняття податкового повідомлення рішення не є потрібним, так як акт від 19.12.2016, яким зафіксовані порушення є чинним, складеним уповноваженим органом, а винесення ППР є наслідком реалізації зафіксованих в ньому порушень.

А відтак, враховуючи вищезазначене, суд не бере до уваги твердження позивача щодо неправомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16.02.2017 № ГУ ДФС у Волинській області, оскільки будь-якої перевірки ГУ ДФС не проводило.

Оскільки на момент проведення камеральної перевірки Ковельська ОДПІ була наділена повноваженнями щодо її проведення, але з 01.01.2017 функції щодо визначення сум податкових та грошових зобов'язань перейшли до ГУ ДФС у Волинській області тому, у відповідності до приписів підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, 16.02.2017 ГУ ДФС у Волинській області правомірно, на підставі чинного акту перевірки, прийнято податкове-повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 24 186,25 грн. (з яких: основний платіж - 19 349,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 4 837,25 грн.) (а. с.16 зворот).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність мораторію на проведення камеральної перевірки, порушення позивачем порядку подання та заповнення податкової звітності, а також правомірність дій ГУ ДФС у Волинській області при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16.02.2017 № , суд приходить до висновку, що позовна вимога про скасування податкового повідомлення-рішення є необґрунтованою, а відтак до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Відділу по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.02.2017 № відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2018 року.