Справа № 826/4954/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

20 вересня 2018 року м. Київ№ 826/4954/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., при секретарі судових засідань Ігнатову І.Ю., за участю представників позивача, без участі представників відповідача та третіх осіб, під час розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Державного реєстратора, що перебуває у трудових відносинах зі Свалявською районною державною адміністрацією Закарпатської області - завідуючого сектора державної реєстрації Шпільки І.A., треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), знаходиться справа №826/4954/18, (далі - справа), за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", (далі - позивач), до Державного реєстратора, що перебуває у трудових відносинах зі Свалявською районною державною адміністрацією Закарпатської області - завідуючого сектора державної реєстрації Шпільки І.A., (далі - відповідач), треті особи - ОСОБА_3, (далі - третя особа-1), ОСОБА_4, (далі - третя особа-2), та ОСОБА_5, (далі - третя особа-3), в якому позивач просив суд зобов'язати відповідача поновити наступні записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про державну реєстрацію наступних речових прав:

- іпотеку майна на підставі договору іпотеки від 27.05.2008 між АБ "Укргазбанк" та Райчинцем А.В., посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Гуледзою А.Г., зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за №3270;

- обтяження прав шляхом заборони відчуження готельного комплексу, літ "А", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 накладеної приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Гуледзою А.Г., зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за №3271;

- обтяження прав шляхом заборони відчуження земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,2291 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 накладеної приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Гуледзою А.Г. зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за №3372.

Разом з тим, через канцелярію до суду представником третьої особи-3 подано письмове клопотання про закриття провадження у справі, оскільки її не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, (далі - заявлене клопотання).

Присутні у судовому засіданні 20 вересня 2018 року представники позивача заперечували проти задоволення заявленого клопотання.

Відповідач та треті особи (їх представники), будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання 20 вересня 2018 року не прибули.

Вирішуючи заявлене клопотання суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини, (далі - Суд), від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у ст. 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява №7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. &?г;…&?к; фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів на час звернення позивача до суду належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Наведене узгоджується і з положеннями ст.ст. 2, 4, 19 КАС України, в редакції станом нас прийняття даного судового рішення, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом розгляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №802/1792/17-а.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, (далі - ЦПК України), у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

А згідно зі ст. 19 ЦПК України, в редакції станом нас прийняття даного судового рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №815/6956/15.

Виходячи з того, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із реєстрацією майнових прав на виконання умов цивільно-правової угоди, що випливають із договірних відносин, то за таких обставин спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад цього спору, суд прийшов до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за нормами ЦПК України.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, в редакції станом на час прийняття даного судового рішення, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, вислухавши думку присутніх у судовому засіданні представників позивача, а також оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та, як наслідок, наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 238, 239, 241-243, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву ОСОБА_5 про закриття провадження в адміністративній справі.

2. Закрити провадження в адміністративній справі №826/4954/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Державного реєстратора, що перебуває у трудових відносинах зі Свалявською районною державною адміністрацією Закарпатської області - завідуючого сектора державної реєстрації Шпільки І.A., треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити певні дії.

3. Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до суду цивільної юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко

Ухвалу у повному обсязі складено 25 вересня 2018 року