Справа № 2040/5783/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 р. № 2040/5783/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участі: представника позивача та третьої особи - ОСОБА_1,

представника відповідача ( Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування")- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей" як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 15.09.2004 р. № 927, Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей", Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Карлівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд, з урахуванням уточнень, стягнути з розрахункових рахунків відповідачів кошти за податковим боргом у розмірі 11775725,11 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей" має податковий борг перед бюджетом у сумі 11775725,11 грн., який, станом на час розгляду даної справи відповідачем не сплачено.

У судовому засіданні представник позивача та третьої особи позов підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «Укргазвидобування» проти позову заперечував та просив в задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на доводи наданого суду відзиву на позов, в контексті відсутності обов'язку, як сторони договору про спільну діяльність, відповідати за податкові порушення Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей".

У судовому засіданні зазначений представник підкреслив, що заявлена до стягнення заборгованість з рентної плати за користування надрами рахується за ТОВ «Цефей» як особою, відповідальною за сплату податків, які виникали за операціями, що виконувалися в межах Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №927 від 15.09.2004р., водночас вказаний договір наразі розірвано, а Податковий кодекс України, у свою чергу, не містить в собі положень щодо солідарної відповідальності.

Позивач надав відповідь на відзив в контексті того, що відповідачі, діючи спільно з метою досягнення мети, як сторони договору про спільну діяльність, також спільно беруть участь у зобовязаннях. Спільні зобовязання можуть виникати як з укладених від імені всіх учасників простого товариства договорів (договірні зобовязання), так і з інших підстав. Відповідно, за такими зобовязаннями усі учасники спільно несуть відповідальність перед третіми особами. Відповідальність учасників простого товариства за спільними зобовязаннями носить особистий характер, тобто кожен з них своєю часткою відповідає у спільному майні. Посилаючись на зазначене та, виклавши відповідні посилання на норми ЦК України, а також, акцентуючи увагу, що згідно п. 7.5. укладеного Договору вбачається, що збитки спільної діяльності покриваються за рахунок спільного майна (у тому числі грошових коштів) сторін, яке обліковується на окремому балансі спільної діяльності; у випадку, якщо спільного майна сторін недостатньо для покриття збитків, відшкодування здійснюється пропорційно їхнім часткам, визначеним в п. 4.1 цього Договору, позивач вказував про можливість застосування солідарної відповідальності відповідачів.

Відповідач ПАТ «Укргазвидобування» надав заперечення на відповідь на відзив, де наголошував на принципі індивідуальної відповідальності.

Представник відповідача ТОВ «Цефей» (ТОВ "Цефей" як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 15.09.2004 р. № 927 ) у судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, на підставі ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути вказану справу без участі зазначеного відповідача.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, присутніх у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

ТОВ "Цефей" ( код 32869749) було Оператором Спільної діяльності за договором № 927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 року ( а.с.14-17).

Сторонами даного договору є ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в особі заступника директора з питань економіки та фінансів філії ГПУ "Полтавагазвидобування"( сторона 1) та ТОВ "Цефей"( сторона 2).

До обов'язків відповідача ( сторони 2) умовами договору № 927 та додаткової угоди №1 від 31.05.2007 року, зокрема, віднесено ведення окремого бухгалтерського та податкового обліку спільної діяльності, а також своєчасна та повна сплата передбачених чинним законодавством податків, обов'язкових зборів (платежів), а також відшкодування Стороні 1 сплачених нею всіх податків, обов'язкових зборів (платежів), які стосуються та випливають із здійснення спільної діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем рахується податковий борг перед бюджетом у сумі 11775725,11 грн., що виник внаслідок наступного.

Так, контролюючим органом було проведено камеральну перевірку дотримання граничних строків сплати узгоджених сум зобов'язань за договором № 927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15.09.2004 року ТОВ «Цефей» як уповноваженою особою, результати якої викладено в акті від 30.01.2018 року №1004/16-31-12-13-30/473544036. Перевіркою встановлено порушення останнім граничних строків сплати узгоджених сум зобов'язань ( а.с.18-22).

На підставі висновків вказаного акту перевірки 07.03.2018 року було складено податкові повідомлення - рішення, яким застосовано штрафні санкції ( а.с.24-28), а саме: № НОМЕР_1 на суму 328621,73 грн., № НОМЕР_2 - 57,63 грн., № НОМЕР_3 - 10059496,68 грн., № НОМЕР_4 - 25 грн., № НОМЕР_5 - 434944,23 грн., за рентною платою за користування надрами для видобування нафти, рентною платою за користування надрами для видобування природного газу, рентною платою за користування надрами для видобування природного газового конденсату, які було направлено ТОВ «Цефей» (ТОВ "Цефей" як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 15.09.2004 р. № 927), проте, до податкової повернувся конверт з позначкою " за закінченням терміну зберігання" ( а.с.29).

Вказані податкові повідомлення - рішення оскаржені та скасовані не були, отже, суми зобов'язань вважаються узгодженими.

Також, в порядку ст. 129 КАС України, контролюючим органом було нараховано пеню, а саме: за рентною платою за користування надрами для видобування нафти 293474,68 грн., рентною платою за користування надрами для видобування природного газу 116140,46 грн., рентною платою за користування надрами для видобування природного газового конденсату 542964,70 грн.

Враховуючи викладене, виник борг у загальному розмірі 11775725,11 грн., який викладено позивачем у відповідному розрахунку ( а.с.44) та обліковується ТОВ «Цефей» (ТОВ "Цефей" як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 15.09.2004 р. № 927) у відповідних КОР ( а.с. 35-42, 132-140).

Внаслідок несплати платником податків зобов'язань, позивач направляв на адресу ТОВ "Цефей" податкову вимогу від 25.05.2015 року № 248-25, яка ним отримана. Вимога не оскаржена та не виконана ( а.с.30).

По суті позову суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили ( абз.4 п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Згідно абз.3 пункту 58.3 статті 58 ПК України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Статтею 129 ПК України встановлено випадки нарахування пені.

Відповідно до п. 59.1, п. 59.5 ст. 59 ПК України, У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п.п.16.1.4 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи .

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п.14.1.175 п.14.1 статті 14 Кодексу).

Відповідно до пп. 19-1.1.34 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобовязань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами пп.19-1.1.22 п. 19-1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 ст. 95 ПКУ встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абзацу першого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог за наявності узгодженого боргу, при чому, такий борг підлягає стягненню розрахункових рахунків ТОВ "Цефей", про наявність яких позивач повідомив суд.

В решті позову суд відмовляє, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи заявлена до стягнення заборгованість з рентної плати за користування надрами рахується за ТОВ «Цефей» як особою, відповідальною за сплату податків, які виникали за операціями, що виконувалися в межах Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №927 від 15.09.2004р.

За змістом п.п.14.1.139 п.14.1 ст.14, п.64.6 ст.64 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування дві чи більше особи, які здійснюють спільну діяльність без утворення юридичної особи, вважаються окремою особою у межах такої діяльності. Взяття на облік договору або угоди здійснюється шляхом додаткового взяття на облік управителя майна, учасника договору про спільну діяльність або угоди про розподіл продукції як платника податків - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору або угоди.

Пунктом 1.1 Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №927, укладеного 15.09.2004р. між ТОВ «Цефей» та ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» (наразі АТ «Укргазвидобування») визначено, що за цим Договором сторони зобовязуються обєднати свої вклади для ведення спільної інвестиційної та виробничої діяльності.

Згідно з п.5.3, п.5.11 Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №927 від 15.09.2004р. (далі Договір), ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльністю, в тому числі утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору здійснює ТОВ «Цефей».

Підпунктом 252.1.3 п.252.1 ст.252 Податкового кодексу України встановлено, що платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи є уповноважена особа - один із учасників такого договору, на якого згідно з його умовами покладено обовязок нарахування, утримання та внесення податків і зборів до бюджету з єдиного поточного рахунку спільної діяльності (далі - уповноважена особа), за умови, що один з учасників зазначеного договору має відповідний спеціальний дозвіл.

Отже, зі змісту вищезазначених норм та положень Договору платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин в межах Договору є ТОВ «Цефей» як уповноважена за Договором особа.

Відповідно до матеріалів справи, Договір в особі уповноваженої на ведення спільної діяльності та сплату податків особи ТОВ «Цефей» був взятий на податковий облік в Чутівському відділенні Карлівської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області як платник податків за неосновним місцем обліку.

Вирішуючи справу суд бере до уваги те, що рішенням Господарського суду Харківської області від 16.01.2017р. у справі №912/311/16, залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.08.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2017р., Договір розірвано.

Відповідно до рішення Господарського суду Харківської області від 16.01.2017р. у справі №912/311/16 підставою для розірвання Договору за позовом АТ «Укргазвидобування» було істотне порушення ТОВ «Цефей» умов Договору, зокрема, те, що ТОВ «Цефей» не сплачувало рентну плату за користування надрами за вуглеводні, видобуті в рамках спільної діяльності за вказаним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Таким законом є, насамперед, Податковий кодекс України, ст.ст.59 і 95 якого визначена процедура виконання контролюючим органом податкового обовязку за платника податків у примусовому порядку.

Водночас із цим, у розумінні ст.95 Податкового кодексу України приводом для реалізації управлінської функції контролю за своєчасністю надходження платежів у формі заявлення до суду вимоги про стягнення коштів за податковим боргом є факт надсилання (вручення) податкової вимоги та чинність такої вимоги на момент звернення контролюючого органу до суду з вимогою про стягнення коштів.

Суд, за результатами аналізу підстав для звернення позивача з вимогами про солідарне стягнення грошових коштів зазначає, що обраний позивачем спосіб судового захисту з відповідними позовними вимогами є окремою підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей" як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 15.09.2004 р. № 927, та Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" як сторонами вже неіснуючого договору та задоволення позову саме відносно ТОВ "Цефей", як платника податків, за яким рахується борг.

Частиною 4 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Як вже зазначалося вище, підпунктом 20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України закріплено право органу стягнення звертатися до суду щодо стягнення коштів виключно з платника податків, який має податковий борг.

Відповідно до п.95.1-п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п.87.12 ст.87 Податкового кодексу України, у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, джерелом погашення такого податкового боргу є майно платників податків, що є учасниками такого договору.

За змістом п.88.3 ст.88 Податкового кодексу України, у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.

З огляду на правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному звязку суд приходить до висновку, що податкове законодавство надає право контролюючому органу на стягнення грошових коштів з метою погашення податкового боргу виключно з платника податків, який має податковий борг та не надає повноважень контролюючому органу на звернення до суду з вимогою про солідарне стягнення податкової заборгованості з окремих платників податків, навіть якщо вони є учасниками спільної діяльності.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи спір суд зазначає, що Верховним Судом у постанові від 15.02.2018р. в адміністративній справі №826/10257/16 за позовом АТ «Укргазвидобування» до Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення зазначено: «Доводи відповідача на неврахування судами умов договорів про спільну діяльність, як і норм Цивільного кодексу України, зокрема з приводу солідарної відповідальності учасників суперечить змісту норм ПК України щодо сфери його дії, статтею 1 якого встановлено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, тоді як нормами ЦК України регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ст.1 ЦК України)».

Відповідно до ч.2 ст.1 Цивільного кодексу України, до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується.

У спірних правовідносинах суд, з урахуванням наведених норм та висновків Верховного Суду, зазначає, що положення Цивільного кодексу України не застосовуються до правовідносин у сфері оподаткування, а Податковий кодекс України не встановлює солідарну відповідальність учасників спільної діяльності за сплату податків і зборів за операціями, що виконувалися в межах договору про спільну діяльність. В свою чергу, посилання позивача на зміст Договору та положення Цивільного кодексу України як на підставу для солідарного виконання учасниками спільної діяльності податкового обовязку є необґрунтованими.

Разом з цим, надаючи правову оцінку встановленому Податковим кодексом України порядку погашення податкового боргу за договорами про спільну діяльність суд зважає на те, що єдиною нормою Податкового кодексу України, яка визначає, яке саме майно учасника спільної діяльності, який не є відповідальним за сплату податків та у якій пропорції (частині) може бути джерелом погашення податкового боргу є ст.88 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1134 Цивільного кодексу України, внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом.

У п.4.1 Договору визначено, що майно, створене та придбане в процесі спільної діяльності є спільною частковою власністю сторін із визначенням часток у рівних розмірах по 50% кожній із сторін.

Отже, у даних правовідносинах майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності є спільним майном сторін Договору.

За таких обставин суд дійшов висновку, що джерелом погашення податкового боргу за Договором є лише те майно АТ «Укргазвидобування» як особи не уповноваженої на сплату податків за Договором, яке знаходиться у «спільній діяльності», тобто є спільним майном, а також інше майно (як окремої особи), яке може бути описане у податку заставу у розмірах, пропорційних участі (розміру внеску) АТ «Укргазвидобування» у такій спільній діяльності та виключно у випадку недостатності майна ТОВ «Цефей», майна, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків, а також у випадку дотримання порядку виконання контролюючим органом податкового обовязку за платника податків, встановленого Податковим кодексом України.

Враховуюче зазначене, грошові кошти АТ «Укргазвидобування» як окремого платника податків (ті, що не є спільним майном за умовами Договору) не можуть бути джерелом погашення податкового боргу за договором про спільну діяльність з ТОВ «Цефей», що свідчить про необґрунтованість позову щодо солідарного стягнення коштів.

Крім того, суд вказує, що ПАТ «Укргазвидобування» не перебуває на обліку у Карлівській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, вимога про сплату боргу позивачем їм не направлялась, а тому не має підстав для стягнення вказаної суми з ПАТ «Укргазвидобування».

Посилання позивача, як на підставу солідарної відповідальності на п. п. 7.5. укладеного Договору, з якого вбачається, що збитки спільної діяльності покриваються за рахунок спільного майна (у тому числі грошових коштів) сторін, яке обліковується на окремому балансі спільної діяльності; у випадку, якщо спільного майна сторін недостатньо для покриття збитків, відшкодування здійснюється пропорційно їхнім часткам, визначеним в п. 4.1 цього Договору суд відхиляє з огляду на вищенаведене.

Посилання відповідача ПАТ «Укргазвидобування» на відкликання податкової вимоги, як підстави для відмову у задоволенні позову у повному обсязі також суд відхиляє, вказана обставина не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей", з розрахункових рахунків у банках, які його обслуговують, на користь Державного бюджету України коштів у сумі податкового боргу у розмірі 11 775 725,11 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області ( 36000, м. Полтава, вул. Європейська,4) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей" як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 15.09.2004 р. № 927 (62303, Харківська область, м. Дергачі, вул. Лозівська,96), Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей"(62303, Харківська область, м. Дергачі, вул. Лозівська,96), Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська,26/28), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Карлівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області (39500, м. Карлівка, вул. Полтавський шлях,97) про стягнення податкового боргу - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей" (, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Лозівська, буд. 96), з розрахункових рахунків у банках, які його обслуговують, на користь Державного бюджету України кошти у сумі податкового боргу у розмірі 11 775 725,11 грн. ( одинадцять мільйонів сімсот сімдесят п'ять тисяч сімсот двадцять п'ять гривень 11 копійок) та зарахувати дані кошти:

- 622 154,04 грн. ( шістсот двадцять дві тисячі сто п'ятдесят чотири гривні 04 копійки) за платежем рентна плата за користування надрами для видобування нафти, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення податкового боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017 року, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок №6499, Казначейство України (ЕАП), отримувач Чутівське УК/Чутівський р-н/13031100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37969661, код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 13031100;

- 10 175 662,14 грн. ( десять мільйонів сто сімдесят п'ять тисяч шістсот шістдесят дві гривні 14 копійок) за платежем рентна плата за користування надрами для видобування природного газу, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення податкового боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017року, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок №6499, Казначейство України (ЕАП), отримувач Чутівське УК/Чутівський р-н/13031200, код отримувача (ЄДРПОУ) 37969661, код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 13031200;

- 977 908,93 грн. ( дев'ятсот сімдесят сім тисяч дев'ятсот вісім гривень 93 копійки) за платежем рентна плата за користування надрами для видобування газового конденсату, що нарахована до 1 січня 2018 року, погашення податкового боргу та повернення помилково або надміру сплачених сум до 31 грудня 2017року, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок №6499, Казначейство України (ЕАП), отримувач Чутівське УК/Чутівський р-н/13031200, код отримувача (ЄДРПОУ) 37969661, код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 13031300

В іншій частині позовних вимог відмовити .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2018 року.

Суддя Заічко О.В.