Справа № 826/18178/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 жовтня 2018 року № 826/18178/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк»,
Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту також - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» (надалі - Уповноважена особа, відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ділі по тексту - Фонд, відповідач-2) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму грошового відшкодування в розмірі 121 020 (сто двадцять одна тисяча двадцять) грн;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича включити до переліку вкладників та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 121 002 (сто двадцять одна тисяча дві) грн 51 коп. з нарахованими процентами;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити відповідні зміни щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму грошового відшкодування з розмірі 121 002 (сто двадцять одна тисяча дві) грн 51 коп. з нарахованими процентами;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладом ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 121 002 (сто двадцять одна тисяча дві) грн 51 коп. з нарахованими процентами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» є протиправними та такими, що порушують права позивача як вкладника на виплату коштів за вкладом в межах граничного розміру відшкодування, без вагомих на те причин, оскільки рішення про тимчасове обмеження на виплату вкладу прийнято в період дії тимчасової адміністрації, а на день проведення виплати вже проводилась ліквідація банку, крім того, як вказує позивач, жодних інших обґрунтованих доводів про існування законних підстав щодо невиплати належних йому коштів відповідачем не надано.

Ухвалою від 23.11.2016 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків.

На виконання вимог ухвали суду позивачем 07.12.2016 подано заяву про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

21.12.2016 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначено справу до розгляду в удовому засіданні.

У судовому засіданні 30.01.2017 представником позивача подано заяву «про зміну підстави позовних вимог», якою фактично змінено предмет позову в частині вимог до Уповноваженої особи, а саме, замість вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 заявлено вимогу наступного замісту:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича у формі наказу №237-ОД від 12.12.2016 в частині визнання нікчемними операцій по рахунку ОСОБА_1, відкритого на підставі Договору №ДВ-5514/UAH банківського вкладу (депозиту) з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» від 03.01.2013.

У зв'язку з виникненням нових обставин - прийняття відповідачем-1 оскаржуваного рішення, позивач, окрім доводів, викладених у первісній позовній заяві додатково наголошує на безпідставності тверджень Уповноваженої особи про те що кошти знято з рахунку ТОВ Т Медіа Груп та зараховано на рахунок позивача нічим не підтверджено, жодних обґрунтованих доказів цьому відповідач №1 не надав і таке зарахування не суперечать вимогам закону, а навпаки, положення цивільного законодавства надає будь-яким особам право розпорядження своєю власністю на вільний розсуд. При цьому, на момент внесення коштів на рахунок у ПАТ КБ «Євробанк» тимчасова адміністрація в банк введена не була, будь-яких інших обмежень не існувало, ця інформація з'явилась лише через два дні, про що позивач не знав і не міг знати і жодних часових обмежень та нормативів щодо здійснення банківської операції у конкретний проміжок часу не існує, з огляду на що рішення відповідача №1 про визнання правочину нікчемним є протиправним.

В своїх письмових запереченнях і додаткових поясненнях Уповноважена особа просить відмовити у задоволені позову. Мотивуючи свою позицію відповідач-1 вказує на те, що за результатами перевірки, проведеної в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» комісією було прийнято рішення у формі Акта, підписаного Уповноваженою особою, щодо нікчемності правочину. Підставою для таких висновків слугувало те, що вказані у позові операції здійснювались у період, коли Банк вже мав певні фінансові проблеми у своїй діяльності. Зокрема, у зв'язку із погіршенням фінансового стану, постановою Правління Національного банку України №70-рш/БТ від 15.06.2016 ПАТ КБ «Євробанк» віднесено до категорії проблемних. Відповідно до цього рішення, доведеного до відома Банку 15.06.2016, не допускалось проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Незважаючи на заборону, ПАТ КБ «Євробанк» була проведена операція з позивачем, що є порушенням рішення Правління Національного банку України №70-рш/БТ від 15.06.2016, яка обов'язкова до виконання, та діючого законодавства у сфері банківської діяльності.

У зв'язку з припиненням повноважень головуючого у справі судді щодо здійснення правосуддя, справу №826/18178/16 на підставі розпорядження №33169 від 11.05.2017 передано на повторний автоматизований перерозподіл справ між суддями, за результатом якого передано на вирішення іншому складу суду.

Ухвалою судді від 16.05.2017 справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

13.06.2017 на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), судом постановлено ухвалу про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл №7405 від 11.10.2017 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/18178/16 та вказану справу 19.10.2017 передано на розгляд судді Добрівській Н.А., яка своєю ухвалою від 21.11.2017 прийняла її до провадження і призначила до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні 11.12.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на правомірність дій та рішення Уповноваженої особи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, письмова позиція якого наявна в матеріалах справи, суд на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження. Так, у своїх поясненнях представник відповідача-2 стверджує про передчасність заявлених до Фонду вимог, оскільки станом на день звернення позивача до суду із даним позовом, додаткова інформація про вкладників від Уповноваженої особи, на підставі якої згідно вимог чинного законодавства можуть бути внесені дані до Загального реєстру вкладників, до Фонду не надходило.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України - викладено його в новій редакції.

Пунктом 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з наведеним, розгляд даної справи продовжується судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись з позиціями сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

15.06.2016 між позивачем та ПАТ КБ «Євробанк» укладено договір банківського вкладу №ДВ-5514/UAN з правилами вкладу «Вклад на вимогу «Вільний доступ» (далі - Договір).

В той же день позивач поповнив повнив власний депозитний рахунок коштами суму 121000 грн з призначенням платежу: «надходження коштів на депозит №ДВ-5514/UAN від 03.01.2013», що підтверджується квитанцією №239996 від 15.06.2016 (а.с.55).

Водночас, рішенням Правління Національного банку України №70-рш/БТ від 15.06.2016 віднесено ПАТ КБ «Євробанк» до категорії проблемних.

17.06.2016 рішенням Правління Національного банку України за №73-рш віднесено ПАТ КБ «Євробанк» до категорії неплатоспроможних.

Разом з тим, на підставі зазначеного рішення виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №1041 від 17.06.2016 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», відповідно до якого розпочато процедуру виведення ПАТ КБ «Євробанк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 17.06.2016 по 16.07.2016 включно та призначено Уповноважену особу.

17.06.2016 Уповноваженою особою прийнято наказ №1 «Про виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк».

В подальшому, 21.06.2016 Уповноваженою особою прийнято наказ №26 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів», відповідно до якого вирішено здійснити перевірку договорів, укладених ПАТ КБ «Євробанк» за період з 17.06.2014 по 17.06.2016, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», утворивши для цього відповідну комісію, а комісії здійснити таку перевірку до 07.07.2016 та надати відповідні пропозиції Уповноваженій особі.

Також 21.06.2016 Уповноваженою особою прийнято наказ №27 «Про перевірку вкладів фізичних осіб», відповідно до якого вирішено, зокрема, здійснити перевірку документів, пов'язаних укладанням банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб для визначення підстав можливого обмеження уповноваженою особою Фонду здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам, для чого утворено відповідну комісію, а комісії здійснити таку перевірку у строк до 07.07.2016 включно та у строк до 08.07.2016 включно скласти та подати на розгляд Уповноваженій особі відповідні пропозиції.

Разом з тим, рішенням виконавчої дирекції Фонду №1183 від 07.07.2016 продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» з 17.07.2016 по 16.08.2016 включно і повноваження Уповноваженої особи.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №215-рш від 16.08.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №1523 від 16.08.2016 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» з 17.08.2016 до 16.08.2018 включно, призначено Уповноважену особу та делеговано їй всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Євробанк» з 17.08.2016 до 16.08.2018 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2016 позивач отримав кошти від Фонду гарантування вкладів у сумі 17,49 грн згідно реєстру №rbuivh8i 001 від 19.08.2016.

14.09.2016 позивач звернувся до Уповноваженої особи з заявою вх. №4374-БТ про внесення змін до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду для повернення коштів за Договором у зв'язку з невідповідністю фактично внесених ОСОБА_1 коштів на рахунок НОМЕР_2 та виплаченої Фондом суми.

За результатами розгляду вказаної заяви, Уповноважена особа листом від 16.09.2016 вих. №01-24.215943 повідомила позивачу, що в результаті проведеної Комісією перевірки встановлено, що операції по зарахуванню на рахунок позивача грошових коштів мають ознаки операцій, які могли спричинити збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом (ознаки «дроблення»), а тому рахунок підлягає тимчасовому обмеженню до виплати коштів вкладникам.

При цьому, з матеріалів справи видно, що 12.12.2016 Уповноваженою особою прийнято наказ №237-ОД «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями», яким, у зв'язку з виявленням комісією правочинів, укладених ПАТ КБ «Євробанк», що мають ознаки нікчемності відповідно до ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вирішено визнати нікчемними операції з розміщення коштів на карткових/поточних рахунках фізичними особам, перелік яких зазначено у додатку №1 та №2 до цього наказу.

З витягу з додатку №1 до такого наказу, копія якого наявна в матеріалах справи, видно, що до вказаної операції щодо перерахування коштів на депозит №ДВ-5514/UAN від 03.01.2013 у розмірі 21000 грн, застосовано наслідки нікчемності.

Не погоджуючись з такими діями Уповноваженої особи, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 за №4452-VI, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон №4452-VI).

За визначенням статті 2 Закону України №4452-VI вкладом вважаються кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Частиною 1 статті 3 Закону України №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

У відповідності до частини 1 статті 11 та частини 3 статті 12 Закону України №4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:

1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду;

2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону;

3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних;

4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів;

6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;

7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб;

8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону України №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини 2 статті 26 цього ж Закону, вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Пунктом 1 частини 4 статті 38 Закону України №4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з нормами статті 27 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 28 Закону України №4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше наступного дня після закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб визначаються, зокрема і порядок надання банком до Фонду змін, та/або доповнень, та/або уточнень до бази даних про вкладників (далі - зміни до бази даних) визначається Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 за №14.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Пунктами 2-4 розділу ІІІ Положення №14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України (здійснює перерахування гарантованої суми відшкодування та передачу інформації про вкладників, яким здійснюється виплата відшкодування, до банків-агентів відповідно до умов договорів із банками-агентами) не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє суду дійти висновку, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи:

1) складення Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) передача Уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду;

3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру;

4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

У відповідності до приписів частини 2 статті 38 Закону України №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 38 цього ж Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Наведене в сукупності свідчить про те, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Так, суд звертає увагу на те, що позивач 15.06.2016 в рамках договору №ДВ-5514/UAN поповнив власний депозитний рахунок коштами в сумі 121000 грн з призначенням платежу: «надходження коштів на депозит №ДВ-5514/UAN від 03.01.2013», що підтверджується квитанцією №239996 від 15.06.2016.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ КБ «Євробанк» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Крім того, суд критично ставиться до посилання відповідача на постанову Національного банку України №70-рш/БТ від 15.06.2016, оскільки така постанова адресована посадовим особам Банку, а не вкладникам, відтак невиконання посадовими особами Банку постанови Національного банку України, навіть якщо і мало місце, не є саме по собі підставою для висновку про нікчемність правочину.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 1 та 2 статті 228 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Також, частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Тобто, для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Однак, відповідного судового рішення щодо визнання недійсним укладеного між ПАТ КБ «Євробанк» та ОСОБА_1 Договору відповідачем суду не надано.

Крім того, суд вважає за необхідне також зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2016 Уповноваженою особою прийнято наказ №237-ОД «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями», яким, у зв'язку з виявленням комісією правочинів, укладених ПАТ КБ «Євробанк», що мають ознаки нікчемності відповідно до ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вирішено визнати нікчемними операції з розміщення коштів на карткових/поточних рахунках фізичними особам, перелік яких зазначено у додатку №1 та №2 до цього наказу.

З витягу з додатку №1 до такого наказу, копія якого наявна в матеріалах справи, видно, що до вказаної операції щодо перерахування коштів на депозит №ДВ-5514/UAN від 03.01.2013 у розмірі 21000 грн, застосовано наслідки нікчемності.

Наведене свідчить про те, що прийняття даного наказу зумовило настання юридичного факту для позивача у вигляді невключення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В той же час, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Водночас, у згаданій вище постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не створює жодних обов'язків для позивача та безпосередньо не порушує його прав.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ КБ «Євробанк» в частині визнання нікчемним правочину по перерахуванню коштів на депозит №ДВ-5514/UAN від 03.01.2013 у розмірі 21000 грн не є актом індивідуальної дії у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не створює жодних обов'язків для позивача та безпосередньо не порушує його прав, а тому позовні вимоги в частині скасування рішення визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича у формі наказу №237-ОД від 12.12.2016 в частині визнання нікчемними операцій по рахунку ОСОБА_1, відкритого на підставі Договору №ДВ-5514/UAH банківського вкладу (депозиту) з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» від 03.01.2013 задоволенню не підлягають.

Тобто, судом встановлено, що відповідачем не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до Переліку вкладників ПАТ КБ «Євробанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та, як наслідок, не подання інформації про ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» включити до переліку вкладників та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 121 002 (сто двадцять одна тисяча дві) грн 51 коп. з нарахованими процентами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Положення №14 протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду зміни та доповнення до переліків.

За таких підстав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вказаних позовних вимог та наявність правових підстав для зобов'язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

Щодо вимоги позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання Фонду затвердити відповідні зміни щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму грошового відшкодування з розмірі 121002,51 грн з нарахованими процентами та про зобов'язання Фонду виплатити ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладом ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 121002,51 грн з нарахованими процентами, суд ще раз наголошує, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру, таким чином, станом на день розгляду справи по суті у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не виникло обов'язку щодо включення даних про позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, а вимоги позивача є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, покладений на нього обов'язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З наведеного випливає, що за правилами ст.139 КАС України судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п.17 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, оскільки у межах спірних правовідносин Уповноважена особа виступає в якості посадової особи Фонду, то судові витрати, понесені особою, яка не є суб'єктом владних повноважень, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Фонду.

З урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача підлягають частковому задоволенню, суд дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи, понесених позивачем судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 551,20 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» включити до переліку вкладників та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 121002 (сто двадцять одна тисяча дві) грн 51 коп. з нарахованими процентами.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1, адреса: 04060, АДРЕСА_1) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» (, 01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, буд. 35).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1).

Відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» (, 01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, буд. 35).

Суддя Н.А Добрівська