Справа № 1640/3211/18
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/3211/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б. розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання незаконною відмови від 11.09.2018 № 200 про відмову у перерахунку пенсії з 01.01.2018; зобов'язання прийняти рішення про перерахунок пенсії з 01.01.2018 в зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 № 24 та на підставі довідки Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 10.09.2018 № 03-19/6925 на загальну суму заробітної плати 26700 грн. із застосуванням під час перерахунку пенсії діючого на даний час відсотку її обчислення на рівні 90% заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог стверджувала про наявність у неї права на перерахунок пенсії державного службовця у відповідності до розміру заробітної плати, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 № 24 "Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2018 році", та протиправність відмови відповідача у здійсненні такого перерахунку. Звертала увагу на те, що на момент набуття нею права на пенсію порядок та умови пенсійного забезпечення державних службовців були визначені Законом України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", а тому вважала, що до спірних відносин мають застосовуватись саме положення даного закону.

27.09.2018 до суду надійшов відзив Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. При цьому зазначив, що спірне рішення вважає правомірним та обґрунтованим, а позов безпідставним. Звертав увагу на те, що Закон України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" втратив чинність з 01.05.2016 на підставі Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну служу", яким не визначено порядок та підстави здійснення перерахунку раніше призначених пенсій.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто у порядку письмового провадження, у зв'язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Позивачу з 29.04.1996 призначено пенсію у відповідності до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

10.09.2018 позивач звернулась до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2018 у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 № 24 та на підставі довідки Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 10.09.2018 № 03-19/6925 /а.с. 19-20/.

Рішенням відповідача від 11.09.2018 №200 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що Закон України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" не передбачає проведення перерахунку раніше призначених пенсій, в тому числі призначених згідно із Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, а тому пенсія гр. ОСОБА_1 не може бути перерахована з врахуванням нової заробітної плати згідно довідки Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 10.09.2018 № 03-19/6925 /а.с. 23/.

Зазначене рішення суб'єкта владних повноважень позивач вважає протиправним, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.

Основний Закон України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною другою статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до частини п'ятої цієї статті, за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Оскільки на момент призначення пенсії стаж державної служби ОСОБА_1 складав 21 рік 09 місяців 1 день, позивачу призначено пенсію у розмірі 90% від заробітної плати /а.с. 11/.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 № 24 "Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2018 році" відбулося підвищення заробітної плати державних службовців.

Статтею 371 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" визначено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" визначено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим - п'ятим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

Відповідно до пункту 5 названої Постанови, перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником.

Таким чином, законодавством передбачено право на перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", якою затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб.

Пунктом 1 згаданого порядку визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Водночас системний аналіз положень даного нормативно-правового акта є підставою для висновку, що ним унормовано порядок призначення пенсії державним службовцям вперше та він не поширюється на осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622.

Оскільки у відповідності до вимог статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" та статтею 371 цього Закону було передбачено обов'язковість здійснення перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, суд, керуючись наведеними вище приписами статті 22 Конституції України, дійшов висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії.

Крім того, суд зазначає, що з прийняттям Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" змінилися істотні умови праці державних службовців, зокрема, були встановлені нові категорії посад державної служби, тому норми нового Закону не можуть розповсюджуватися на державних службовців, які набули стажу державної служби та права на пенсію державного службовця під час дії Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".

За таких обставин, суд відхиляє як необґрунтовані твердження відповідача про те, що з набранням чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" позивач втратила право на перерахунок пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність відмови відповідача у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018, у зв'язку з чим вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про відмову у перерахунку пенсії з 01.01.2018 від 11.09.2018 № 200 та зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2018 в зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 № 24 та на підставі довідки Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 10.09.2018 № 03-19/6925 на загальну суму заробітної плати 26700 грн. із застосуванням під час перерахунку пенсії відсотку її обчислення на рівні 90% заробітної плати.

Стосовно клопотання про встановлення судового контролю суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, даною нормою передбачено право, а не обов'язок суду щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

На даний час у суду відсутні підстави вважати, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не виконуватиме чи ухилятиметься від виконання судового рішення у даній справі.

Крім того, позивачем не аргументовано підстави застосування судового контролю у цій справі.

Отже, клопотання позивача про встановлення судового контролю задоволенню не підлягає.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування, не довів правомірності власних дій, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи, 30, м. Полтава, 36040, ) про перерахунок пенсії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про відмову у перерахунку пенсії від 11.09.2018 № 200.

Зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 в зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 № 24 та на підставі довідки Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 10.09.2018 № 03-19/6925 на загальну суму заробітної плати 26700 грн. із застосуванням під час перерахунку пенсії відсотку її обчислення на рівні 90% заробітної плати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко