Справа № 2340/4078/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань забезпечення позову

08 жовтня 2018 року справа № 2340/4078/18 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, особа, яка може отримати статус відповідача у справі - Національне агентство України з питань державної служби, Відділ забезпечення діяльності Комісії з питань вищого корпусу державної служби,

встановив:

04.10.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, в якій просить:

1) заборонити Комісії з питань вищого корпусу державної служби вчиняти будь-які дії з оформлення результатів конкурсу від 25.09.2018 «на заняття вакантної посади першого заступника голови Державного агентства резерву»;

2) заборонити Комісії з питань вищого корпусу державної служби вчинити дії щодо оприлюднення результату конкурсу від 25.09.2018 «на заняття вакантної посади першого заступника Голови Державного агентства резерву».

В обґрунтування заяви вказала, що є діючим працівником Державного агентства резерву, працює генеральним директором Державної Організації «Комбінат «Дніпро» Державної агенції резерву України.

Відповідно до статті 38 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні Державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого

самоврядування. Громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Маючи намір отримати визначену посаду, заявник підготувала належний пакет необхідної документації (згідно п.4 Розпорядження) та подала його до Відділу забезпечення діяльності Комісії з питань вищого корпусу державної служби (надалі - за текстом - Комісія) для проходження конкурсу на зайняття посад першого заступника та заступника Голови Державного агентства резерву».

Згідно п.5 Розпорядження датою проведення конкурсу визначено - 10:00 година 25 вересня 2018 року.

Під час проведення конкурсу стався збій в програмі і конкурс, який було розпочато о 10:00 годині 25 вересня 2018 року через технічні недоліки та збій в програмі було проведено лише після 13.00 години, в той час як згідно п. 33 Порядку загальний час для проведення тестування повинен становити не більше 40 хвилин.

За результатами відомості про тестування на знання законодавства на зайняття вакантної посади першого заступника Голови державного агентства резерву я набрала 23 бали і була недопущена для подальшої участі у проведенні конкурсу.

На прохання членів комісії надати їй для ознайомлення ситуаційне завдання виконане нею, їй було відмовлено.

Заявник вважає, що збій програмного забезпечення, який стався при проведенні тестування на знання законодавства на зайняття вакантної посади першого заступника Голови Державного агентства резерву вплинув на результати тестування, а отже рішення комісії про результати тестування незаконне.

26.09.2018 заявник дізналась, що 25.09.2018 Комісією, прийнято рішення та обрано переможцем конкурсу - ОСОБА_2. Редакція рішення (протоколу) досі Комісією не підписано та не оприлюднене на своєму сайті.

З огляду на вищевикладене, заявник вважає, що комісія неодноразово порушила процедуру та умови проведення конкурсу, і, як наслідок, порушила її право на участь у

даному конкурсі.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За правилами ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 № 2.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу на роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Перевіряючи обгрунтованість заяви про забезпечення позову, суд відхиляє доводи заявника щодо порушення процедури та умов конкурсу. Суд зазначає, що такі обставини, на які вказує заявник, як наявність процедурних порушень при прийнятті рішення, входять до предмета доказування в даному публічному спорі, а тому можуть бути встановлені виключно під час судового розгляду справи по суті.

Надання правової оцінки зазначеним обставинам до відкриття провадження у справі є неприпустимим, оскільки буде свідчити про передчасність висновку суду щодо правомірності/протиправності рішення суб'єкта владних повноважень до розгляду справи в порядку, встановленому законом, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Окрім цього, суд зазначає, що заявник, не надає жодного доказу та не наводить жодного обгрунтованого доводу на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення або суттєво його ускладнити

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів того, що до моменту ухвалення рішення в справі невжиття забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, а також, що очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, суд вважає відсутніми підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 20700, РНОКПП НОМЕР_1) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя В.П. Тимошенко