Справа № 804/1196/18
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2018 р. справа № 804/1196/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Павловського Д.П.,
за участі секретаря судового засідання Трайдук С.В.,
розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПРОМ" до Державної фіскальної служби України про визнання скарг задоволеними, визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії, -
13 лютого 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПРОМ" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд:
- вважати повністю задоволеними скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПРОМ" від 21.12.2017 року щодо визнання рішень Державної фіскальної служби України про відмову в реєстрації податкових накладних №13 від 10.11.2017 року, № 15 від 15.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних протиправними та скасування їх;
- визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 12.12.2017 року № 399624/41180943, від 14.12.2017 року № 417557/41180943 про відмову в реєстрації податкових накладних № 13 від 10.11.2017 року, № 15 від 15.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- зобовязати Державну фіскальну службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних № 13 від 10.11.2017 року, № 15 від 15.11.2017 року, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПРОМ", в операційний день надходження таких податкових накладних до реєстру.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було прийнято рішення від 12.12.2017 року № 399624/41180943, від 14.12.2017 року № 417557/41180943 про відмову в реєстрації податкових накладних від 10.11.2017 року № 13, від 15.11.2017 року № 15 в Єдиному реєстрі податкових накладних, які, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковими накладними, у реєстрації яких було відмовлено.
Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому позов не визнав та пояснив, що реєстрація поданих позивачем податкових накладних була зупинена в автоматичному режимі, у звязку з надання платником податків документів, які не є достатніми для прийняття рішення про їх реєстрацію.
Представник позивача до судового засідання надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.
Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ТОВ «ТЕРМОПРОМ» є юридичною особою, що було зареєстроване 01.03.2017року. Одним з профільних видів діяльності підприємства є виробництво промислового холодильного та вентиляційного устаткування (код УКТЗЕД 28.25, код ДК 016-2010).
Матеріалами справи підтверджується, що 07.11.2017 року між ТОВ «ТЕРМОПРОМ» (Постачальник) та ТОВ «Євротехобладнання» (Покупець) укладено Договір поставки №04-11-17/01, за умовами якого Постачальник зобов'язується здійснити поставку металевих панелей з утеплювачем із пінопуліуретана, плит теплоізоляційних, доборних елементів, дверних блоків (надалі - товар), а Покупець зобов'язується приймати товар та оплачувати його на умовах, передбачених цим Договором. Номенклатура (асортимент) товару, кількість, ціна за одиницю виміру, загальна вартість, строки поставки за цим Договором визначаються в специфікації (ях), додатками до даного Договору, які є його невід'ємною частиною.
Відповідно до вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (надалі - ПКУ) позивачем було складено податкову накладну № 13 від 10.11.2017 року та направлено 28.11.2017 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН).
Згідно з отриманою 29.11.2017 року квитанцією №1 податкову накладну прийнято, але реєстрацію зупинено. У розділі Квитанції № 1 про зупинення реєстрації «Виявлені помилки» зазначено: «відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТЗЕД: 7308. &?е;%REFINE%&?л;. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту «в» п.п. 201.16.1 п. 201.16ст. 201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017року №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу».
06.12.2017 року відповідно до п.п. 201.16.2. п. 201.16. ст. 201 ПКУ позивач направив в електронному вигляді до ДФС:
- таблицю даних платника податку від 06.12.2017 року №1.
На підтвердження подання вищезазначених документів позивачем було отримано дві квитанції від 06.12.2017 року №1 про те, що документи доставлені до ДФС України та збережені на центральному рівні, а згодом 11.12.2017 року надійшла квитанція №2 про не прийняття документу, в якій зазначено, що інформація з Таблиці даних платника податку не врахована.
Додатково листом від 07.12.2017 року №07/12-15т позивач направив в електронному вигляді до Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області пояснення до податкової накладної №13 від 10.11.2017 року та копії первинних документів, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій по даній ПН.
Натомість, комісія ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, 12.12.2017 року прийняла рішення № 399624/41180943 про відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН, з підстави не надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.
Крім того, 15.09.2017 року між ТОВ «ТЕРМОПРОМ» (Постачальник) та ТОВ «Астра» (Покупець) укладено ^Договір поставки №15-09-17/03, за умовами якого Постачальник зобов'язується здійснити поставку панелей Термо СП 100-170(2 0,5) (надалі - товар), а Покупець зобов'язується приймати товар та оплачувати його на умовах, передбачених цим Договором. Номенклатура (асортимент) товару, кількість, ціна за одиницю виміру, загальна вартість, строки поставки за цим Договором визначаються в специфікації (ях), додатками до даного Договору, які є його невідємною частиною.
Відповідно до вимог п. 201.10 ст. 201 ПКУ позивачем складено податкову накладну №15 від 15.11.2017 року та направлено 28.11.2017 року для реєстрації в ЄРПН.
Згідно з отриманою 29.11.2017 року квитанцією №1 податкову накладну прийнято, але реєстрацію зупинено. У розділі Квитанції № 1 про зупинення реєстрації «Виявлені помилки» зазначено: «відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТЗЕД: 7308. &?а;%REFINE%&? ;. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту «в» п.п. 201.16.1 п. 201.16ст. 201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017року №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.
08.12.2017 року відповідно до п.п. 201.16.2. п. 201.16. ст. 201 ПКУ позивач направив в електронному вигляді до ДФС:
- таблицю даних платника податку від 08.12.2017 року №2.
На підтвердження подання вищезазначених документів позивач отримав дві квитанції від 08.12.2017 року №1 про те, що документи доставлені до ДФС України та збережені на центральному рівні, а згодом 11.12.2017 року надійшла квитанція №2 про не прийняття документу, в якій зазначено, що інформація з Таблиці даних платника податку не врахована.
Натомість, комісія ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, 14.12.2017 року прийняла № 417557/41180943 про відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН, з підстави не надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.
Не погоджуючись з рішеннями комісії ДФС від 12.12.2017 року, від 14.12.2017 року позивач оскаржив їх в адміністративному порядку шляхом направлення поштою скарг від 21.12.2017 року на адресу ДФС.
Позивач вважає рішення Державної фіскальної служби України від 12.12.2017 року № 399624/41180943, від 14.12.2017 року № 417557/41180943 про відмову в реєстрації податкових накладних № 13 від 10.11.2017 року, № 15 від 15.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства, у звязку з чим звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
У свою чергу, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За приписами пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 Податкового кодексу України).
У відповідності до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі - Порядок № 1246) податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 13 Порядку № 1246).
Аналогічні норми містяться й у пункті 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно якого реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Як вбачається зі змісту квитанцій, контролюючим органом було сформовано висновок про відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567.
Водночас, у вищевказаних квитанціях фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.
Фактично, фіскальним органом у порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, не вказано у зазначеній квитанції конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений наказом МФУ від 13.06.2017 № 567.
Натомість, критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджені наказом № 567 містять пункт 4 наступного змісту: «Інформація за встановленою формою подається платником податку в електронному вигляді засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами. ДФС постійно розміщує на офіційному веб-сайті відомості щодо засобів електронного зв'язку, якими може подаватися інформація за встановленою формою».
Разом з тим, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений наказом № 567, взагалі не містить пункту 4.
У свою чергу, у відповідності до підпункту 201.16.2. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту (підпункт 201.16.3. пункту 201.16. статті 201 Податкового кодексу України).
Позивачем в порядку, визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, подано повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено, до якого на підтвердження реальності здійснення операцій було додано всі необхідні документи.
Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (далі - Постанова № 190) передбачено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.
Згідно з абзацом 2 Постанови № 190 підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.
Незважаючи на надані позивачем пояснення та документи, 19.10.2017 відповідачем прийнято рішення від 12.12.2017 року № 399624/41180943, від 14.12.2017 року № 417557/41180943 про відмову в реєстрації податкових накладних № 13 від 10.11.2017 року, № 15 від 15.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Водночас, з детального аналізу прийнятих Комісією рішень вбачається, що останні не містять конкретної інформації щодо причин та підстав для їх прийняття, а лише містять загальну фразу про те, що причиною їх прийняття є: надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.
Крім того, у рішенні не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
Відтак, суд дійшов висновку, що рішення від 12.12.2017 року № 399624/41180943, від 14.12.2017 року № 417557/41180943 про відмову в реєстрації податкових накладних № 13 від 10.11.2017 року, № 15 від 15.11.2017 року є необґрунтованим, оскільки платником податків надано суду всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною, у реєстрації якої відмовлено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень ДФС України визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 12.12.2017 року № 399624/41180943, від 14.12.2017 року № 417557/41180943 про відмову в реєстрації податкових накладних № 13 від 10.11.2017 року, № 15 від 15.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Стосовно позовної вимоги зобовязати Державну фіскальну службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 13 від 10.11.2017 року, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПРОМ", в операційний день її надходження до реєстру, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: за) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Приписами пункту 20 Порядку № 1246 передбачено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
В даному випадку, зобовязання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану позивачем податкову накладну є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.
Суд також враховує, що чинним законодавством покладено на Комісію обов'язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано права вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, «свобода розсуду» фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобовязання Державну фіскальну службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 13 від 10.11.2017 року, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПРОМ", в операційний день її надходження до реєстру.
Разом з тим, порядок реєстрації податкових накладних визначено пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, якою визначено наступне. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:, зокрема для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Під час судового розгляду судом підтверджено протиправність Рішення Державної фіскальної служби України від 14.12.2017 року № 417557/41180943 про відмову в реєстрації податкової накладної № 15 від 15.11.2017 року.
Разом з тим, виконання відповідачем обовязку зареєструвати податкову накладну 20.03.2018 року, а не датою її фактичного отримання податковим органом (28.11.2017 року) порушує права та інтереси підприємства, оскільки пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України чітко визначені терміни реєстрації податкових накладних та встановлена відповідальність за порушення таких строків.
Враховуючи, що позивачем вчасно вчинено дії з реєстрації податкової накладної № 15 від 15.11.2017 року, а податкова накладна не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання Державною фіскальною службою України (28.11.2017 року) не з вини позивача, то суд приходить до висновку, що податкову накладну слід визнати зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання, а саме: 28.11.2017 року.
В даному випадку, визнання податкової накладної зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання Державною фіскальною службою України (датою формування квитанції №1 від 28.11.2017 року) є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги в частині визнання зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «ТЕРМОПРОМ» № 15 від 15.11.2017 року датою її фактичного отримання, а саме: 28.11.2017 року.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов ТОВ «ТЕРМОПРОМ» необхідно задовольнити частково.
Вирішуючи позовну вимогу вважати повністю задоволеними скарги ТОВ "ТЕРМОПРОМ" від 21.12.2017 року щодо визнання рішень Державної фіскальної служби України про відмову в реєстрації податкових накладних №13 від 10.11.2017 року, № 15 від 15.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних протиправними та скасування їх, суд зазначає наступне.
Як вбачається зі змісту статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1).
Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою надання правового захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.
У світлі розглядуваних процесуальних правовідносин правом, на захист якого подається адміністративний позов, є гарантована державою можливість на вчинення певної дії, яка передбачена в нормативно-правовому акті; під свободою особи розуміється повна відсутність обов'язку на вчинення певних дій у конкретній сфері публічних правовідносин; охоронюваний законом інтерес як об'єкт судового захисту являє собою потенційне право особи, її прагнення набути певні матеріальні або нематеріальні блага.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною.
Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови, що такі рішення, дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов'язків.
Суд також зауважує, що наслідком розв'язання публічно-правового спору в цій частині по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.
У разі незгоди позивача з рішенням суб'єкта владних повноважень про державну реєстрацію права власності за третьою особою, вимога про визнання протиправним та скасування наказу, прийнятого за результатами розгляду скарги на таке рішення у досудовій процедурі, не буде мати своїм правовим наслідком захист суб'єктивних прав позивача, позаяк визнання скарг ТОВ "ТЕРМОПРОМ" від 21.12.2017 року повністю задоволеними не тягне за собою правових наслідків у вигляді скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних №13 від 10.11.2017 року, № 15 від 15.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права позивача у даних спірних правовідносинах є оскарження безпосередньо таких рішень про відмову в реєстрації податкових накладних №13 від 10.11.2017 року, № 15 від 15.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З огляду на зазначене, позовна вимога вважати повністю задоволеними скарги ТОВ "ТЕРМОПРОМ" від 21.12.2017 року щодо визнання рішень Державної фіскальної служби України про відмову в реєстрації податкових накладних №13 від 10.11.2017 року, № 15 від 15.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних протиправними та скасування їх є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами частин 1, 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та, враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони відповідача, а позивачу відмовлено в частині позовних вимог внаслідок часткового добровільного виконання відповідачем позовних вимог під час судового розгляду справи, суд вважає за необхідне покласти на відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати за 2 позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 3524 гривні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 12.12.2017 року № 399624/41180943 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 13 від 10.11.2017 року.
Визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 14.12.2017 року № 417557/41180943 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 15 від 15.11.2017 року.
Зобовязати Державну фіскальну службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 13 від 10.11.2017 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПРОМ", в операційний день її надходження до реєстру.
Визнати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПРОМ" № 15 від 15.11.2017 року зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання, а саме: 28.11.2017 року.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_2