Справа № 2040/6879/18
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"03" жовтня 2018 р. № 2040/6879/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Попова А.О.

представник позивача - Падалко Т.В.,

представника відповідача - Бабич Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Державного підприємства "Харківський завод спеціальних машин" (61045, м. Харків, вул. Дербентська, 109)
до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46)
про скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство "Харківський завод спеціальних машин", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.07.2018 року № 1.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 24.07.2018 року № 1. Позивач з зазначеним податковим повідомленням-рішенням не погоджується, вважає його незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасування.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що податкове повідомлення-рішення від 24.07.2018 року № 1 є законним та таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що фахівцями відповідача було проведено позапланову виїзну перевірку позивача - Державного підприємства «Харківський завод спеціальних машин» за період з 01.10.2016 року по 31.12.2017 p., за результатами якої складено Акт від 02.07.2018 № 2683/20-40-14-11-11/07904041, що підписано уповноваженою особою позивача з запереченнями № 621 від 10.07.2018р.

Листом від 19.07.2018р. №30088/10/20-40-14-11-18 позивача було повідомлено про те, що відповідачем прийнято рішення залишити висновок акту перевірки без змін.

Також судом встановлено, що 24.07.2018 року відповідачем на підставі висновків акту від 02.07.2018 № 2683/20-40-14-11-11/07904041 було винесено податкове повідомлення-рішення № 1 на суму 90 366,25 гривень, відповідно до якого на підставі порушень п.198.3, п.198.6, ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI збільшено грошове зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у розмірі 72 293 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 18 073,25 грн.

Суд зазначає, що підставами для винесення податкового повідомлення-рішення від 24.07.2018 року № 1 став висновок податкового органу про неправомірно включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по податковій накладній отриманої від контрагента ТОВ «Будівельна компанія «СТРОЙ-СІТІ» (код 22629069), у зв'язку з тим, що останній, згідно поданих ними звітів 1-ДФ, не мав достатньої кількості працюючих осіб для виконання взятих на себе зобов'язань по укладеному Договору № 11/07-16 від 11.07.2016р.,значний обсяг фактично оформлених операцій з придбання та реалізації товару передбачає значно більшого обсягу трудовитрат, у зв'язку з чим, податковий орган дійшов висновку що ТОВ «Будівельна компанія «СТРОЙ-СІТІ» не могло фактично здійснювати господарські операції.

Судовим розглядом встановлено, що 11.07.2016 p. між позивачем ДП «ХЗСМ», як Замовник з однієї сторони та ТОВ «Будівельна компанія «СТРОЙ-СІТІ» як підрядником було укладено договір підряду № 11/07-16, згідно якого, підрядник зобов'язується своїми силами та засобами, за свій ризик виконати, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити підрядні роботи: Поточний ремонт покрівлі цеху відновлення та виготовлення деталей нестандартного обладнання ДП «ХЗСМ» за адресою: м. Харків, вул. Дерентська,109, згідно проектно-кошторисної документації на об'єкт. Вартість робіт по поточному ремонту з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 14.12.2016р. складає 722 623,20 грн. з ПДВ. Строки виконання робіт початок : 11.07.2016 р., закінчення 20.12.2016р.

Суд зазначає, що порядок здачі-приймання робіт та порядок розрахунків визначені у розділі 6 вказаного договору. Так, підрядник до 25-го числа звітного місяця надає Замовнику акт приймання виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідку про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3. Замовник приймає виконані роботи і оформлює акт приймання виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідку про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3. протягом 5-х робочих днів з дня їх пред'явлення, при відсутності зауважень до фактично виконаних підрядником робіт за обсягом та якістю. Оформлені акт приймання виконаних робіт та Довідка є основними документами для проведення розрахунків.

Оплата виконаних робіт згідно п.3.1.1 Договору здійснюється шляхом передоплати у розмірі 50% від суми Договору, остаточні розрахунки на підставі підписаних Акту та Довідки форми №КБ-2ві№КБ-3.

На виконання умов договору № 11/07-16 від 11.07.2016р, за результатами виконаних робіт між ДП «ХЗСМ» як Замовником та ТОВ «Будівельна компанія «СТРОЙ-СІТІ» як підрядником було підписано наступні документи:

- Довідка за грудень 2016 р. за формою КБ-3 про вартість виконаних робіт та витрати на загальну суму 722 623,20 грн. в т.ч. ПДВ 120 437,20грн.

- Акт за формою КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на загальну суму 722 623,20 грн. в т.ч. ПДВ 120 437,20грн

- податкова накладна № 58 від 15.08.2016 р. на загальну суму 288 867,28 грн. в т.ч. ПДВ 20% 48 144,55грн.,

- податкова накладна № 139 від 14.12.2016 р. на загальну суму 433 755,92грн. в т.ч. ПДВ 20% 72 292,65грн., які зареєстровані Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також судом встановлено, що плата виконаних робіт здійснювалася згідно платіжних доручень від 15.08.2016р. № 13361 на суму 288 867,28 грн. та від 14.12.2016р. № 15574 на суму 433 755,92грн., що підтверджується банківськими виписками наявними в матеріалах справи.

Суд зазначає, що правомірність формування сум витрат та податкового кредиту за вказаним договором підряду підтверджується наступними документами, а саме:

- договір підряду від 11.07.2016 р. № 11/07-16.;

- локальний кошторис на будівельні роботи до договору підряду № 260 від 08.04.2016р.;

- договірна ціна до договору від 01.12.2016 p.;

- довідка від 14.12.2016 р. за формою КБ-3 про вартість виконаних робіт та витрати ;

- акт № за грудень 2016р. за формою КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт.

- банківські виписки з відмітками банку про проведення платежів;

- акти на закриття прихованих робіт;

- податкова накладна № 58 від 15.08.2016 р. на загальну суму 288 867,28 грн. в т.ч. ПДВ 20% 48 144,55грн.,

- податкова накладна № 139 від 14.12.2016 р. на загальну суму 433 755,92грн. в т.ч. ПДВ 20% 72 292,65грн., які зареєстровані в органах Державної податкової служби України в єдиному реєстрі податкових накладних.

- уставні документи ТОВ «Будівельна компанія «СТРОЙ-СІТІ»: Виписка з ЄДРПОУ»; Свідоцтво № 03 про реєстрацію платника ПДВ, Ліцензія на господарську діяльність у будівництві, пов'язану із створенням об'єктів архітектури; Статут, накази про призначення директора.

Суд зазначає, що на формування показника податкового кредиту позивача з ПДВ за період з 01.10.2016 року по 31.12.2017 року мало вплив придбання підприємством на території України товарів (робіт, послуг) для здійснення операцій у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки.

Придбання позивачем - ДП «ХЗСМ» товарів (робіт, послуг) у перевіряємому періоді здійснювалось у порядку, передбаченому нормативними та керівними документами органу управління Державним концерном «Укроборонпром», а саме: «Положення про кваліфікацію постачальників товарно-матеріальних цінностей, робіт та послуг у Державному концерні «Укроборонпром» та підприємствах - учасниках Концерну» Наказ ДК «Укроборонпром» від 30.03.2016 №91, Порядок моніторингу платежів в ДК «Укроборонпром» Наказ ДК «Укроборонпром» від 20.01.2015р №13, та внутрішніми нормативними та керівними документами.

Згідно частин 1, 5 ст. З Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно ч. 1 ст. 19 Господарського кодекс України суб'єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству.

Згідно п. 134.1.1 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно п. 198.3 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Указане закріплено також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, згідно з пунктом 2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що податкове законодавство містить єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника ПДВ належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації. Таким чином, віднесення обчислених підприємством сум ПДВ до складу податкового кредиту на підставі податкових накладних, зареєстрованих його контрагентами у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до ст. 201 ПК України, є правомірним.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковими для правозастосування органами правосуддя. Відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд зобов'язаний застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії». У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника це не мало б.

З урахуванням вищевикладеного суд зазначає, що відповідачем не наведено жодних належних обґрунтувань, які б підтверджували неможливість здійснення позивачем - ДП «ХЗСМ» з вищевказаним контрагентом господарської операції.

Також суд зазначає, що в акті перевірки від 02.07.2018 № 2683/20-40-14-11-11/07904041 не міститься висновків відповідача стосовно невідповідності наданих для перевірки бухгалтерських документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення від 24.07.2018 року № 1 є таким, що винесено з порушення норм чинного законодавства України, оскільки позивачем доведено, що правомірно сформований податковий кредит та правомірно визначено грошове зобов'язання зі сплати податку на додану вартість за перевіряємий період з 01.10.2016 року по 31.12.2017 року.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства "Харківський завод спеціальних машин" (61045, м. Харків, вул. Дербентська, 109) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 24.07.2018 року № 1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08 жовтня 2018 року.

Суддя Спірідонов М.О.