Справа № 805/3596/18-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 р. Справа№805/3596/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., за участю: секретаря судового засідання Шемет Я.О., представника позивача Малушко Г.Ю., представника відповідача Голуб М.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Слов'янськ адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28 лютого 2018 року №, №, №, №, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28 лютого 2018 року №, №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно не визнав права позивача на формування податкового кредиту за 2015-2016 роки, за господарськими відносинами з ТОВ «СТАР-ПРАЙД», ТОВ «ЕТЕОН ТРЕЙД», ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ», як такі, що мають ознаки фіктивності, та щодо яких не підтверджено реальність здійснення господарських операцій. Позивач вважає, що вищевказані господарські операції підтверджено необхідними первинними документами. Також позивач зазначив, що підприємство не несе відповідальності за зобов'язаннями контрагента. Окрім того, неправомірні висновки перевіряючих щодо формування податкового кредиту та зобов'язань з ПДВ є наслідком неправомірних висновків щодо включення сум за операціями до складу валових витрат та сплати податку на прибуток на загальну суму 1295943 грн. за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, занижено позитивне значення всього на суму 2145553 грн. Щодо завищення витрат в сумі 1133366 грн. за 2016 рік та донарахування податку на прибуток в сумі 21395 грн., позивач зазначив, що зменшення валових витрат на спірну суму було проведено на підставі висновку експерта від 2016 року.

Посилаючись на норми Податкового кодексу України та інші нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 28 лютого 2018 року: 1) № в частині зменшення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 23 092,00 грн.; 2) № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 622 143,00 грн. (414 762,00 грн. - за основним зобов'язанням та 207 381,00 грн. - штрафні санкції); 3) № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 426 161,50 грн. (415 464,00 грн. - за основним зобов'язанням та 10 697,50 грн. - штрафні санкції); 4) № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 1 133 366,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2018 року відкрито провадження у даній справі із визначенням порядку розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. В ухвалі було запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження.

12 червня 2018 року представником ГУ ДФС надано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначає, що позивач за рахунок проведення «псевдорозрахункових» операцій, незаконно сформував податковий кредит з податку на додану вартість та витрати з податку на прибуток підприємства, які фактично «купують» у ТОВ "СТАР-ПРАЙД", ТОВ "ЕТЕОН ТРЕЙД", ТОВ "ТК "БІВІ-АНТ", тим самим, незаконно занижують розмір податкових зобов'язань, які підлягають сплаті до державного бюджету України, а кошти, які перераховуються ними в рахунок сплати даних «псевдорозрахункових» операцій, незаконно обготівковуються (знімались готівкою) з банківських рахунків та повертаються службовим особам ТОВ "СЛАВТРЕЙД БРАВО".

Перевіркою встановлено заниження доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за 2015 рік на загальну суму 1 159 458 грн.

Також відповідач зазначив, що ТОВ "СЛАВТРЕЙД БРАВО" відповідно до картки по рахунку 975 "Знецінення необоротних активів та фінансових інвестицій" за 2016 рік, а саме у грудні 2016 року, було зроблено бухгалтерські проведення Дт 975 Кт 152.2 та Дт 793 Кт 975 на суму 1 252 265 грн. 74 коп. За даними бухгалтерськими проведеннями підприємством було відображено операції знецінення недобудованого магазину-офісу розташованого за адресою: м. Слов'янськ, вул. Поштова, буд.4 (Браво-3) згідно з наданими до перевірки документами: висновок зі звіту з оцінки майна від 03.01.2017. Отже, підприємством безпідставно у грудні 2016 році відображено у бухгалтерському обліку та відповідно віднесено до складу інших витрат витрати по знеціненню недобудованого магазину - офісу в сумі 1 252 265 грн. 74 коп.

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Донецькій області прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.02.2018 № про донарахування 416 934 грн. податку на додану вартість та застосування 208 467 грн. штрафних санкцій, № про зменшення суми від'ємного значення з податку на додану вартість на 67 151 грн., № про донарахування 415 464 грн. податку на прибуток та застосування 10 697,50 грн. штрафних санкцій, № про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 1 133 366 грн.

З урахуванням наведеного Головне управління ДФС у Донецькій області вважає позовні вимоги ТОВ «Славтрейд Браво» необґрунтованими.

11 липня 2018 року судом постановлено ухвалу про продовження строків проведення підготовчого провадження ще на тридцять днів.

25 липня 2018 року судом зупинено провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України до 30 серпня 2018 року.

11 вересня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та інших заявах по суті справи, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважав спірні податкові повідомлення-рішення законними та обґрунтованими. Більш детальні пояснення виклав у відзиві на позов та інших заявах по суті справи, мотивувальна частина яких, аналогічна тим обставинам, що викладені у акті перевірки.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги та заперечення, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, суд встановив наступне.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» є юридичною особою, зареєстровано розпорядженням виконкому Слов'янської міської ради 25.11.2005 р. за номером 0000779, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 6000779, ідентифікаційний код 33705255, місцезнаходження: Донецька обл., м. Словянськ, вул. Центральна, будинок 28, квартира 9.

У відповідності до установчих документів підприємства та відомостей з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основним видом господарської діяльності позивача є 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

28 листопада 2005 року позивач, як платник податків, був взятий на облік у Слов'янській ОДПІ за № 3510.

У період, за який проводилася перевірка, зареєстрований платником податку на додану вартість з 12.12.2005 номер запису в реєстрі 6587177 (анульовано 27.05.2016) та з 12.12.2016 номер запису в реєстрі 200268829, індивідуальний податковий номер платника ПДВ - 22.

У період з 27 березня 2017 року по 05 лютого 2018 року посадовими особами ДФС була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Славтрейд Браво» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

За результатами перевірки 12 лютого 2018 року був складений акт № 117/05-99-14-16/33705255, згідно якого ТОВ "СЛАВТРЕЙД БРАВО" за рахунок проведення «псевдорозрахункових» операцій, незаконно сформували податковий кредит з податку на додану вартість та витрати з податку на прибуток підприємства, які фактично «купують» у ТОВ "СТАР-ПРАЙД", ТОВ "ЕТЕОН ТРЕЙД", ТОВ "ТК "БІВІ-АНТ", тим самим, незаконно занижують розмір податкових зобов'язань, які підлягають сплаті до державного бюджету України, а кошти, які перераховуються ними в рахунок сплати даних «псевдорозрахункових» операцій, незаконно обготівковуються (знімались готівкою) з банківських рахунків та повертаються службовим особам ТОВ "СЛАВТРЕЙД БРАВО".

Перевіркою встановлено заниження доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за 2015 рік на загальну суму 1 159 458 грн.

Проведеною перевіркою встановлено оприбуткування основних засобів, МБП ідентичних задекларованим та фактичного користування нежитловими приміщеннями другого поверху будівлі (за адресою: м. Слов'янськ, вул. Чубаря, 4, загальною площею 176,2 кв.м.) та використання в господарській діяльності, це свідчить про набуття платником податків у власність (безоплатного отримання основних засобів та суборенди нежитлових приміщень) без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання, а саме: ТОВ "СТАР-ПРАЙД" - суборенди нежитлових приміщень на загальну суму 167 250 грн.; ТОВ "ЕТЕОН ТРЕЙД" - основних засобів на загальну суму 501 568 грн.; ТОВ "ТК "БІВІ-АНТ" - основних засобів на загальну суму 490 615 грн. та МБП - 25 грн.

ТОВ "СЛАВТРЕЙД БРАВО" відповідно до картки по рахунку 975 "Знецінення необоротних активів та фінансових інвестицій" за 2016 рік, а саме у грудні 2016 року, було зроблено бухгалтерські проведення Дт 975 Кт 152.2 та Дт 793 Кт 975 на суму 1 252 265 грн. 74 коп.

На підставі вищенаведеного та наданих до перевірки первинних документів підприємством безпідставно у грудні 2016 році відображено вищезазначені бухгалтерські проведення та відповідно віднесено до складу інших витрат витрати по знеціненню недобудованого магазину - офісу в сумі 1 252 265 грн. 74 коп.

Перевіркою встановлено, що підприємство в порушення підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України не зменшило суму податкового кредиту у зв'язку зі зменшенням суми компенсації товарів згідно з розрахунками коригувань кількісних та вартісних показників на загальну суму 925 грн., у тому числі: за 2015 рік - на 181 грн., за 2016 рік - на 744 грн.

Таким чином, в порушення п.п.14.1.36. п.14.1 ст. 14, п.189.1. ст 189, п.198.5. ст.198 ПКУ, підприємством занижено показники у рядку 4.1 Декларацій «Нараховано податкових зобов'язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Кодексу за операціями, що оподатковуються, основною ставкою» на загальну суму ПДВ на загальну суму 105 435 грн.

Отже, відповідач дійшов висновку, що позивачем порушені:

- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 415464 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 394069 грн., за 2016 рік в сумі 21395 грн. та завищення від'ємного значення оподаткування всього на суму 1133366 грн., у тому числі за 2016 рік на суму 1133366 грн.;

- п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 416934 грн., завищено від'ємне значення з ПДВ на суму 67151 грн.;

- п.п. 266.3.1 п.п. 266.3.3 п. 266.3 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 79,09 грн.;

- підпункту б) пункту 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в частині подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку за формою № 1ДФ за 3 квартал 2015 року, 4 квартал 2015 року, 1 квартал 2016 року, 2 квартал 2016 року, 3 квартал 2016 року, 4 квартал 2016 року;

- вимог Постанови КМУ від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», якою встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв відповідно до частини 10 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», в частині реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін.

Вищевказані висновки ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження (протоколи допиту свідків), вироку суду, інформації від ГУ ДФС у Харківській області по контрагентам-постачальникам, наявністю інформації, яка свідчить, що «продавець» не здійснює господарської діяльності та функціонує лише для формування неправомірної податкової вигоди у «покупців».

28 лютого 2018 року ГУ ДФС у Донецькій області, на підставі акту, прийнято податкові повідомлення-рішення: 1) № про донарахування 416 934 грн. податку на додану вартість та застосування 208 467 грн. штрафних санкцій; 2) № про зменшення суми від'ємного значення з податку на додану вартість на 67 151 грн.; 3) № про донарахування 415 464 грн. податку на прибуток та застосування 10 697,50 грн. штрафних санкцій; 4) № про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 1 133 366 грн.

Позивач оскаржує вищевказане рішення, як таке, що прийняті не обґрунтовано, тобто, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення із порушенням норм чинного законодавства.

Під час розгляду справи, судом встановлені наступні обставини.

02 лютого 2015 року між ТОВ «СЛАВТРЕЙД БРАВО» та ТОВ «СТАР-ПРАЙД» було укладено договір № 01/оф суборенди нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Слов'янськ, вул. Чубаря, 4, загальною площею 176,2 кв.м. (т. 6 а.с. 55-56).

Відповідно до п. 1.2 договору майно знаходиться в користуванні орендаря у відповідності до договору оренди від 02.02.2015 № 1-02-15.

На виконання вказаного договору було складено додаткову угоду від 30.06.2015 (т. 6, а.с. 54), акти приймання-передачі приміщення від 02.02.2015 та повернення об'єкту нерухомого майна із користування від 30.06.2015 (т. 6 а.с. 53, 54), акти надання послуг від 28.02.2015 № 9, від 31.03.2015 № 15, від 30.04.2015 № 24, від 31.05.2015 № 51, від 30.06.2015 № 77 (т. 6 а.с. 50, 51, 52).

Оплата за вказаним договором суборенди здійснена на підставі договору про відступлення права вимоги від 15.01.2016 № 15/2/16 (т. 2 а.с. 10) та підтверджується платіжними дорученнями (т.2 а.с. 14).

ТОВ «СЛАВТРЕЙД БРАВО» (Покупець) укладено договір поставки від 05.05.2015 № 010515 з підприємством ТОВ «ЕТЕОН ТРЕЙД» (Постачальник) (т. 6 а.с. 49-50).

У відповідності п. 1.1 договору постачальник зобов'язується надати у власність покупця товарно-матеріальні цінності (товар). Покупець зобов'язаний прийняти товар та сплатити за нього, згідно з умовами договору. Сторонами договору складено специфікації № 1 та № 2 (т. 6 а.с. 47-48).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «ЕТЕОН ТРЕЙД» виписано позивачу видаткові накладні: від 18.05.2015 № 35, від 29.05.2015 № 80, від 19.06.2015 № 115, від 23.06.2015 № 141 (т.6 а.с. 42-46).

Також постачальником - ТОВ «ЕТЕОН ТРЕЙД» на виконання умов вказаного договору було видано позивачу та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні: № 37 від 18.05.15; № 94 від 29.05.15; № 53 від 23.06.15; № 57 від 19.06.15 (т. 2 а.с. 30-31, 32-33, 34-36, 37).

Окрім того, про виконання умов вищевказаного договору свідчать складені товарно-транспортні накладні від 18.05.2015 № 35, від 29.05.2015 № 80 (т. 6 а.с. 44, 45).

Оплата за вказаним договором поставки здійснена на підставі договору про відступлення права вимоги від 25.01.2016 № 25/3/16 (т. 2 а.с 8) та підтверджуються платіжним дорученням (т. 2 а.с. 15, 16).

02 січня 2015 року між ТОВ «СЛАВТРЕЙД БРАВО» (Замовник) та ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ» (Виконавець) було укладено договір № 020115 з надання послуг (т. 6 а.с. 26).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов'язується виконувати роботи по прибиранню приміщень (м. Слов'янськ: вул. Чубаря, 4, вул. г. Батюка, 15, вул. Свободи, 39, м. Костянтинівка: вул. Громова, 16), а замовник зобов'язується оплатити ці роботи.

Сторонами договору було складено та підписано специфікація до вказаного договору (т. 6 а.с. 25).

На виконання умов вказаного договору складено та підписано акти наданих послуг: акти наданих послуг № 88 від 31.01.2015, № 89 від 31.01.2015, № 90 від 31.01.2015, № 91 від 31.01.2015 (т. 6 а.с. 24, 25).

ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ» на виконання умов вказаного договору було видано позивачу та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні: № 110 від 31.01.15; № 111 від 31.01.15; № 112 від 31.01.15; № 113 від 31.01.15 (т. 2 а.с. 41-42, 44-45, 47-48, 50, т. 6 а.с. 13, 14, 15, 16).

Оплата за вказаним договором здійснена на розрахунковий рахунок ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ», що підтверджується платіжними дорученнями та виписками з банківських установ (т. 2 а.с. 20, т. 6 а.с. 79).

02 лютого 2015 року між ТОВ «СЛАВТРЕЙД БРАВО» (Замовник) та ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ» (Виконавець) було укладено договір № 020215 з надання послуг щодо профілактики та ремонту обладнання (т. 6 а.с. 23).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов'язується виконувати профілактику та ремонт (у разі необхідності) обладнання, а замовник зобов'язується оплатити ці роботи.

Сторонами договору було складено та підписано специфікація до вказаного договору (т. 6 а.с. 22).

На виконання умов вказаного договору складено та підписано акти наданих послуг: № 194 від 28.02.2015; № 195 від 28.02.2015; № 196 від 28.02.2015 (т. 6 а.с. 19, 20).

Виконавцем - ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ» на виконання умов вказаного договору було видано позивачу та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні: № 122 від 28.02.15; № 124 від 28.02.15; № 123 від 28.02.15 (т. 2 а.с. 52-53, 54-55, 56-57, т.6 а.с. 11, 12, 13).

Оплата за вказаним договором здійснена на розрахунковий рахунок ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ», що підтверджується платіжними дорученнями та виписками з банківських установ (т.2 а.с. 17, 20, 21, 22, т. 6 а.с. 60-68, 77 ).

ТОВ «СЛАВТРЕЙД БРАВО» (Покупець) укладено договір поставки від 02.03.2015 № 020315 з підприємством ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ» (Постачальник) (т. 6 а.с. 41).

У відповідності до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується надати у власність покупця товарно-матеріальні цінності (товар). Покупець зобов'язаний прийняти товар та сплатити за нього, згідно з умовами договору. Сторонами договору складено специфікації № 1, № 2, № 3 (т. 6 а.с.37-40).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ» виписано позивачу видаткові накладні: 30.03.2015 № 292, від 31.03.2015 № 293, від 30.04.2015 № 388, від 30.04.2015 № 389, від 30.04.2015 № 396 (т.6 а.с. 29-37).

Постачальником - ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ» на виконання умов вказаного договору було видано позивачу та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні (т. 2 а.с. 58-60, 61-63, 64-66, 67-69, 70-73, т. 6 а.с. 6-10).

Також про виконання умов вищевказаного договору свідчать складені товарно-транспортні накладні: 30.03.2015 № 292, від 31.03.2015 № 293, від 30.04.2015 № 388, від 30.04.2015 № 389, від 30.04.2015 № 396 (т.6 а.с. 29-37).

Оплата за вказаним договором здійснена на розрахунковий рахунок ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ», що підтверджується платіжними дорученнями та виписками з банківських установ (т.2 а.с. 17, 18, т. 6 а.с. 66, 67-68, 71, 72).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Вимоги до підтвердження даних, наведених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків. При цьому загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 цього Кодексу).

Отже, одним із юридичних елементів дійсності правочину є його спрямування на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, що не заборонена законом.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (частина 1 статті 632 ЦК України).

Згідно з частина 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За пунктом 198.3 цієї ж статті ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З наведених законодавчих положень випливає, що право на зменшення суми податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду на суму податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду надається добросовісним платникам для компенсації витрат, понесених у процесі здійснення реальної економічної діяльності, за умови наявності належного документального підтвердження виконання господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання умов договорів поставки (надання послуг) між позивачем та його контрагентами, за умовами якого підприємство надає одержувачу товари (послуги), до суду були надані договори, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення, акти прийому-передачі, акти надання послуг, оборотно-сальдові відомості, докази подальшого використання придбаного товару у власній господарській діяльності, документи, що свідчать про розрахунки за договорами, які враховуються для визначення суми податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, відповідають вимогам Закону №996-ХІV, а відтак, є належними та допустимими доказами, що підтверджують здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «СТАР-ПРАЙД», ТОВ «ЕТЕОН ТРЕЙД», ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ» у період, за який проводилася перевірка, а також те, що ці операції спричинили реальні зміни майнового стану позивача.

Податковий орган, стверджуючи про відсутність у позивача реальних господарських операцій, не заперечує того факту, що внаслідок цих операцій змінився майновий стан позивача - він отримав товар (послуги), який в подальшому використовував у власній господарській діяльності. Ці факти подальшого використання позивачем товару взагалі податковий орган не спростовує.

Згідно із частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентами для визначення податкового кредиту мали реальний характер, підтверджені оформленими первинними бухгалтерськими документами та спричинили реальні зміни майнового стану позивача.

Вищевказана правова позиція відповідає численним висновкам Верховного суду, в тому числі у рішенні від 06.03.2018 року по справі №826/15950/15, які суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд також вважає необхідним зазначити, що Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив:

«70. І, нарешті, що стосується зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ, Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

71. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов'язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1».

Відповідна позиція викладена у рішенні Верховного Суду України, який у постанові від 11 грудня 2007 року (справа № 21-1376во06) дійшов висновку, що «у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту».

Пунктом 15 Закону України від 17 липня 2015 року N 655-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» (набрав чинності 01.09.2015) підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 36 такого змісту:

«36. У разі якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків" і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов'язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили».

Отже, кримінальні провадження щодо контрагентів платника податків не є підставою для визнання операцій не реальними, адже причетність останнього до злочинів щодо яких здійснюються кримінальні провадження, повинні бути доведені у встановленому законом порядку.

Щодо оцінки вироку Чернозаводського суду м. Харкова від 18.07.2016 по справі № 646/6316/16-к, винесеного відносно засновника ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ» ОСОБА_3, затвердженого на підставі угоди у кримінальному провадженні, згідно якого ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 205, частиною 2 статті 205-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд зазначає, що сам факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування ним податкового обліку.

Слід враховувати, що вироком у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, встановлюється об'єктивна сторона складу злочину посадової особи контрагента платника податків. У зв'язку з цим під час судового розгляду необхідно досліджувати у чому саме полягають дії такої особи і чи спрямовані вони на реальне настання наслідків. Істотне значення має й те якою саме особою і у який період підписано первинні документи податкового та бухгалтерського обліку на підтвердження господарських операцій, за наслідками яких підприємством сформовано витрати та податковий кредит з податку на додану вартість.

Під час розгляду справи судом встановлено, що договори поставки (надання послуг) від імені ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ» та інші первинні документи підписано директором ОСОБА_4, а не ОСОБА_3 щодо якого існує вирок, цією ж особою (ОСОБА_4.) підписано і податкові накладні.

Більш-того згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ» є діючою юридичною особою та не перебуває у стані припинення.

Вищевказана правова позиція узгоджується із висновками Верховного суду, що викладені у постановах від 26 червня 2018 року у справі №826/548/17, від 12 червня 2018 року у справі № 822/2198/17, від 05 червня 2018 року у справі №2а-1570/6063/12, від 21 серпня 2018 року у справі № 826/17880/15.

Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позивачем були надані належним чином оформлені документи, передбачені законодавством про податки та збори, відповідач, навпаки, не надав належних та допустимих доказів порушення позивачем діючого податкового законодавства України щодо не підтвердження здійснення господарських операцій, у зв'язку з придбанням товару (надання послуг) за договорами, укладеними з ТОВ «СТАР-ПРАЙД», ТОВ «ЕТЕОН ТРЕЙД», ТОВ «ТК «БІВІ-АНТ».

Посилання відповідача на те, що висновки про нереальність здійснення господарських операцій зроблені на підставі аналізу баз даних АІС «Податковий блок» щодо контрагентів є неприйнятними, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контроль-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах податкового органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться. А тому нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.06.2016 року в справі №К/800/39786/15.

Інформація з баз даних АІС «Податковий блок» та податкова інформація, що надана іншими контролюючими органами, щодо контрагентів позивача, на яку посилався відповідач, є неприйнятною, оскільки не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція міститься у численних рішеннях Верховного Суду, в тому числі рішеннях від 06.02.2018 року по справі №816/166/15-а (№К/9901/8403/18), від 27.03.2018 року в справі №816/809/17.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що певні дефекти в оформленні документів (зокрема відсутність окремих реквізитів або помилки при їх заповненні) не позбавляють можливості ідентифікувати господарську операцію, обсяг товару, його вартість, тощо, і не повинні розглядатися як підстави для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту у разі реального здійснених господарських операцій.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема в ухвалі Вищого адміністративного суду від 28.10.2013 року в справі К/9991/8144/12 (справа №2а/0570/17166/2011).

Неправомірні висновки перевіряючих щодо формування податкового кредиту та зобов'язань з ПДВ є наслідком неправомірних висновків щодо включення сум за операціями до складу валових витрат та сплати податку на прибуток на загальну суму 1295943 грн. за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, занижено позитивне значення всього на суму 2145553 грн.

Щодо завищення витрат в сумі 1133366 грн. за 2016 рік та донарахування податку на прибуток в сумі 21395 грн. (податкове повідомлення-рішення від 28.02.2018 № ).

Операції знецінення недобудованого магазину-офісу, розташованого за адресою: м. Слов'янськ, вул. Поштова, б. 4 були проведені на підставі не тільки висновку зі звіту від 01.01.2017, акту приймання-передачі від 03.01.2017 № 30/12/16-7, платіжного доручення від 03.04.2017 № 24058, але й договору на проведення оцінки майна № 30/12/16-7 від 30.12.16, звіту з незалежної оцінки від 31.12.16 та інших документів, що свідчать про здійснення знецінення саме у 2016 році (т. 5 а.с. 31-84).

З питання безпідставного віднесення до складу інших витрат по знеціненню недобудованого магазину-офісу в грудні 2016 року в сумі 1252265,74 грн., то зменшення валових витрат на спірну суму було проведено на підставі висновку експерта. За результатами оцінки, вартість недобудованого приміщення зменшилась саме на цю суму.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що в позивача були всі законні підстави для цієї бухгалтерської операції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, з урахуванням принципів адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28 лютого 2018 року №, №, №, № підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 28 лютого 2018 року №, №, №, №, є протиправними та підлягає скасуванню, в частині їх оскарження, оскільки їх прийнято в супереч вимогам Конституції та законів України, не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжного доручення № 6449 від 17.05.2018 року, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру (ціна позову 2 252 079,50 грн.) у розмірі 33781,20 грн..

05 вересня 2018 року позивачем зменшено позовні вимоги - ціна позову 2 204 762, 50 грн.

У відповідності до частина 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою, сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Таким чином, за подання даного позову майнового характеру із ціною позову 2 252 079,50 грн. необхідно сплатити судовий збір у розмірі 33071, 44 грн.

Отже, відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь ТОВ «Славтрейд Браво» підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 33071, 44 грн.

Разом з тим, суд вважає необхідним наголосити, що у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону 3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28 лютого 2018 року №, №, №, № - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 28 лютого 2018 року № в частині зменшення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 23 092,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 28 лютого 2018 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 622 143,00 грн. (414 762,00 грн. - за основним зобов'язанням та 207 381,00 грн. - штрафні санкції).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 28 лютого 2018 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 426 161,50 грн. (415 464,00 грн. - за основним зобов'язанням та 10 697,50 грн. - штрафні санкції).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 28 лютого 2018 року № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 1 133 366,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: вулиця 130-й Таганрозької дивізії, будинок 114, місто Маріуполь, Донецька область, 87526, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» (місцезнаходження: вул. Світлодарська, будинок 4, м. Слов'янськ, Донецька область, 84122, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 33071 (тридцять три тисячі сімдесят одна) грн. 44 коп.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини 02 жовтня 2018 року.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лазарєв В.В.