Справа № 0440/7191/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 жовтня 2018 року Справа № 0440/7191/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., перевіривши матеріали адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» звернулося до суду із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Трейд Коммодіті» №143 від 02.02.2018р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів, з дня отримання копії даної ухвали, шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності пропуску таких строків із наданням підтверджуючих доказів.

Копія ухвали отримана позивачем 01.10.2018 року, що підтверджується підписом представника позивача на заяві про видачу копії судового рішення.

02 жовтня 2018 року представник позивача звернувся до суду із письмовою заявою про усунення недоліків. У вказаній заяві, щодо строку звернення до суду позивач повторно послався на лист Вищого адміністративного суду України №203/11/13-11 від 10.02.2011р. та зазначив, що позивачем не було пропущено строк звернення до суду.

Згідно ч.8 ст.171 КАС України, питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п'яти днів з дня надходження до адміністративного суду зокрема, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху.

Розглянувши заяву представника позивача про усунення недоліків, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач оскаржує наказ відповідача «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Трейд Коммодіті» №143 від 02.02.2018р., а з позовом до суду звернувся 25.09.2018р., тобто з пропуском встановленого шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Посилання позивача в адміністративному позові та заяві про усунення недоліків на ст.ст.56, 102 Податкового кодексу України та роз'яснювальний Лист Вищого адміністративного суду України №203/11/13-11 від 10.02.2011р., суд вважає необґрунтованим, оскільки вказані норми щодо строку звернення до суду протягом 1095 днів відносяться саме до оскарження податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач цитуючи вказаний Лист Вищого адміністративного суду України виключає ключові поняття які в ньому зазначені та трактує його на власний розсуд, а саме: «Із змісту зазначеної законодавчої норми, з урахуванням вимог статті 102 Податкового кодексу України, випливає, що платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення-рішення протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення», проте, позивач підміняє «податкове повідомлення-рішення» на будь-яке «рішення».

Суд акцентує увагу позивача, що у вказаному Листі №203/11/13-11 від 10.02.2011р. зазначено: «З урахуванням викладеного приписи пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України є нормою, що регулює питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до наведеного при прийнятті позовної заяви від платників податків про оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов'язань суди повинні вирішувати питання на користь платника податків і застосовувати пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, який передбачає більш тривалий строк для звернення до суду (1095 днів), ніж пункт 56.19 цієї ж статті (один місяць)».

Проте суд зазначає, що предметом спору є оскарження наказу «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Трейд Коммодіті» №143 від 02.02.2018р., який не є рішенням на підставі якого нараховуються грошові зобов'язання.

Таким чином, є помилковим твердження позивача про те, що трирічний (1095 днів) строк звернення до суду, який розповсюджується на оскарження податкових повідомлень-рішень, також застосовується на оскарження рішення податкового органу - Наказ на проведення перевірки.

Разом з тим, судом вже була надана оцінка вказаним доводам позивача в ухвалі суду від 27.09.2018р. про залишення позову без руху, інших доводів в обґрунтування поважності пропуску строків звернення до суду не навів. Крім того, вказаною ухвалою позивача було зобов'язано надати саме клопотання про поновлення строку звернення до суду із відповідними доказами, проте позивач вказаного клопотання не надав.

За таких обставин, обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в позові та заяві позивача на усунення недоліків, не приймаються судом в якості поважності причин пропущеного строку.

Слід зазначити, що КАС України передбачає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи означені вище приписи, суд зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, що обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 45 рішення від 28.10.1998 року у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи не визнання судом поважними підстави пропуску строку звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду, а також відсутності клопотання про поновлення строків звернення до суду із відповідними доказами, позовна заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування наказу - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити позивачу, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами, у тому числі оригіналом вказаної квитанції.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова