Справа № 815/1190/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1190/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: Лебедін Ю.І. (представник за довіреністю)

відповідач: Поперечний Д.І. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовною заявою приватного підприємства "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" (67700, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, вулиця Автомобільна, будинок 11; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.09.2017р., -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26 вересня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного підприємства "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить: визнати дії ГУ ДФС в Одеській області протиправними, планову виїзну документальну перевірку ПП "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" - незаконною, а податкове повідомлення-рішення № від 15.09.2017р., прийняте за наслідками незаконної перевірки, недійсним.

Ухвалою від 02.04.2018 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено судове засідання по справі на 24.04.2018 р. 09 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 24.04.2018 р., яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання на 22.05.2018 р. 15 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 22.05.2018 р., яка занесена до протоколу судового засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 31.05.2018 р. 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 31.05.2018 р. зобов'язано Головне управління ДФС в Одеській області надати письмові докази по справі; призначено проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено підготовче засідання по справі на 21.06.2018 р. о 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 21.06.2018 р., яка занесена до протоколу засідання, відкладено підготовче засідання на 10.07.2018 р. 15 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 10.07.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів; відкладено підготовче засідання по справі та призначено засідання по справі на 28.08.2018 р. о 15 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 28.08.2018 р. підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.09.2018 р. о 15 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 10.09.2018 р., яка занесена до протоколу засідання, за клопотанням відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.205 КАС України відкладено розгляд справи на 26.09.2018р. 11 год. 00 хв.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки, проведеної з порушенням вимог чинного законодавства, складено акт, висновки якого базуються на припущеннях і не враховують докази та відомості щодо господарської діяльності приватного підприємства "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" у періоді, який перевірявся, та, відповідно, донарахування податкових зобов'язань та покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафних санкцій є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству. Так, позивач вказав, що має в наявності всі первинні документи, що відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підтверджують здійснення господарських операцій з його контрагентами, що свідчить про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача, необґрунтованість та протиправність винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Крім того, на думку позивача, відповідачем не дотримано вимог щодо оприлюднення плану-графіка документальних планових перевірок на 2017 рік на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, відповідно до вимог п. 77.1 ст. 77 ПК України, направлення на адресу позивача письмового повідомлення про проведення перевірки у визначений ПК України строк, в зв'язку з чим вважає перевірку незаконною, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Відповідач в обґрунтування правової позиції зазначив, що перевіркою повноти визначення задекларованих ПП"АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2017 р. встановлено їх заниження у сумі 1328815,84 грн. На думку контролюючого органу, підприємством фактично не надано обґрунтованих пояснень щодо придбання будівельних матеріалів та первинних документів на підтвердження факту придбання будівельних матеріалів та послуг у таких контрагентів як ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5; ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11, та їх використання у господарській діяльності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДФС в Одеській області відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.77.1 ст.77 ПК України, на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області № 2746 від 12.07.2017р., плану графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на ІІІ квартал 2017 року проведено документальну планову виїзну перевірку приватного підприємства "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.03.2017р., валютного законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.03.2017р., єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 31.03.2017р.

За наслідками перевірки складено акт №1123/15-32-14-03/31756056 від 28.08.2017 р. (т.1, а.с. 11-45), відповідно до висновків якого встановлено, зокрема, порушення:

пп. 134.1.1 п.134.1 ст. 134, ст. 135, п. 137.1 ст.137, п.138.4 ст.138, п.138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, п. 7, п. 10. п. 11 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999р., п.11 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999р., в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 246786 грн., в тому числі за 2014 рік - у сумі 7599,06 грн., за 2016 рік - у сумі 239187 грн.

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.09.2017р., яким приватному підприємству "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 308483,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 246786 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 61697 грн. (т.1, а.с. 10).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. (п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України).

Порядок проведення документальних планових перевірок передбачений статтею 77 ПК України.

Згідно із положенням абз. 2 п.77.2 ст. 77 ПК України платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Буквальне тлумачення цієї норми свідчить про включення платника податку (зокрема з високим ступенем ризику) до плату графіку не частіше одного разу на календарний рік.

Згідно п.4 розділу І Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 524 від 02.06.2015 р. (далі - Порядок №524), при відборі платника податків до плану-графіка відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ ПК України.

За приписами п.2 розділу ІІІ Порядку №524 формування переліку платників податків до розділів І, ІІ плану-графіка проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами пункту 5 цього розділу, у тому числі за даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Аналіз положень пункту 5 Розділу І Порядку №524 (в редакції, яка діяла з 09.09.2016 до 13.04.2017р., чинного на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку, що план-графік складався із планів-графіків територіальних органів Державної фіскальної служби та затверджувався Головою цієї служби, до плану-графіка відбираються платники податків відповідно до вимог п.77.2 ст. 77 ПК України, з урахуванням заборон встановлених пунктом 77.3 статті 77 цього кодексу.

Суд вважає помилковим посилання позивача у письмових поясненнях на положення п. 77.1 ст.77 ПК України (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797 від 21.12.2016р.), у відповідності з яким план-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, оскільки документальна планова перевірка позивача відбулась у 2017 році, а згідно наведеного положення відповідний графік-план по такій перевірці складається на наступний рік, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки (в данному випадку на 2018 рік).

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 22.08.2018 р. у справі №826/7988/17 (адміністративне провадження №К/9901/2007/18).

Також, згідно із п.п. 77.4 та 77.7 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до п. 82.1 ст. 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

За приписами п. 82.1 ст. 82 ПК України продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Судом встановлено, що перевірка проводилась у період з 31.07.2017р. по 11.08.2017р. Термін проведення перевірки продовжувався з 14.08.2017р. по 18.08.2017р. згідно наказу Головного управління ДФС в Одеській області № 3427 від 08.08.2017р.

За приписами п. 77.4 ст. 77 ПК України право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно акта перевірки, копію наказу про проведення перевірки надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте таких доказів, в тому числі на вимогу суду відповідачем не надано, доводів позивача щодо недотримання процедури проведення перевірки не спростовано.

Однак, з аналізу ст.5 КАС України випливає висновок, що належним захистом порушеного права є звернута до суду процесуальна вимога щодо визнання протиправною певної (конкретної) дії або бездіяльності, зобов'язання відповідача вчинити певну (конкретну) дію, яка узгоджується із ч.2 ст.245 КАС України, що відповідає матеріально-правовому інтересу позивача, який останній вважає порушеним та на захист якого звертається до суду.

За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Однак позивач не оскаржує певну (конкретну) дію відповідача та в цій частині не заявляє вимог, які б узгоджувалися із приписами ст.5, ч.2 ст.245 КАС України, що б відповідали матеріально-правовому інтересу позивача, який останній вважає порушеним та на захист якого звертається до суду. Позивач просить визнати дії ГУ ДФС в Одеській області протиправними, проте не зазначає які саме дії, відтак судом не встановлено підстав для задоволення позову у вказаній частині позовних вимог.

Судом встановлено, що за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. ПП "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" задекларовано витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування у сумі 42217 грн. Перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. встановлено їх завищення у сумі 42217 грн. (т.1, а.с. 17).

На структуру витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування згідно з поданими деклараціями /розрахунками, найбільший вплив мали такі витрати: ряд. 05 «витрати операційної діяльності» у загальній сумі 30500 грн. (72,25 % від загальної суми витрат), у тому числі собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) (ряд. 05.1) у сумі 30500 грн.; ряд. 06 «інші витрати» у загальній сумі 11717 грн. (27,75 % від загальної суми витрат), у тому числі «адміністративні витрати» (ряд. 06.1) у сумі 11717 грн.

Згідно акта перевірки, перевіркою відображених у рядку 05 «Витрати операційної діяльності» податкової декларації показників за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. контролюючим органом було встановлено їх завищення у сумі 30500 грн.; перевіркою відображених у рядку 06 «Інші витрати» податкової декларації показників за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. встановлено їх завищення у загальній сумі 11717 грн. (т.1, а.с. 18-19).

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом зроблено висновок про те, що ПП "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" фактично здійснювались операції з придбання будівельних матеріалів (цегли, цементу, металоконструкцій та ін.) у контрагентів -постачальників фізичних осіб-підприємців: ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_2), ФОП ОСОБА_4 (код НОМЕР_3), ФОП ОСОБА_5 (код НОМЕР_4); ФОП ОСОБА_6 (код НОМЕР_5), ФОП ОСОБА_7 (код НОМЕР_6), ФОП ОСОБА_8 (код НОМЕР_7), ФОП ОСОБА_9 (код НОМЕР_8), ФОП ОСОБА_10 (код НОМЕР_9), ФОП ОСОБА_11 (код НОМЕР_10), ФОП ОСОБА_12 (код НОМЕР_11), використання яких в господарській діяльності позивача не підтверджено.

Відповідно до пп. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

За приписами ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно п. 137.1 ст.137 ПК України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

За змістом п.138.4 ст.138 ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.п. 7, 10, 11 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999р., визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід, пов'язаний з наданням послуг, визнається, виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції. Результат операції з надання послуг може бути достовірно оцінений за наявності всіх наведених нижче умов: можливості достовірної оцінки доходу; імовірності надходження економічних вигод від надання послуг; можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг на дату балансу; можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для їх завершення.

Відповідно до п.11 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999р., оцінка ступеня завершеності операції з надання послуг проводиться: вивченням виконаної роботи; визначенням питомої ваги обсягу послуг, наданих на певну дату, у загальному обсязі послуг, які мають бути надані; визначенням питомої ваги витрат, яких зазнає підприємство у зв'язку із наданням послуг, у загальній очікуваній сумі таких витрат. Сума витрат, здійснених на певну дату, включає тільки ті витрати, які відображають обсяг наданих послуг на цю саму дату.

Згідно п. 2.1, п.2.2, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р., первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на таких принципах: нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми; єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці; інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-ХІV).

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ПП "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (Код КВЕД 46.21).

Згідно матеріалів справи, у квітні 2016 року ПП "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" (покупець) мало господарські взаємовідносини з ФОП ОСОБА_12 (продавець), основним видом діяльності якої є ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення (код КВЕД 33.12) згідно договору купівлі-продажу № 3 від 18.04.2016р., за умовами якого продавець зобов'язався реалізувати належний йому товар у власність покупцеві, а покупець зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору (т.2, а.с. 81-82).

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору позивачем надавались до перевірки накладні та товарно-транспортні накладні, що не заперечувалось відповідачем. Оплату ПП "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" здійснено у повному обсязі шляхом безготівкового розрахунку.

Щодо подальшого використання транспортерів верхніх та нижніх галерей, придбаних у ФОП ОСОБА_12 згідно договору № 3 від 18.04.2016р., позивачем акцентовано увагу на тому, що транспортери верхніх та нижніх галерей (конвеєр стрічковий) було використано при будівництві зерноочисного комплексу з приймально розвантажувальним пристроєм. Транспортери верхніх та нижніх галерей (конвеєр стрічковий) є складським обладнанням, яке призначене для переміщення сипучої продукції, в тому числі зерна, а також є ключовим компонентом технологічних транспортних ліній, які використовуються в роботі зерноочисних комплексів, для підготовки високоякісного зерна (насіння) з використанням різних технологій його післязбиральної обробки.

Враховуючи, що зерноочисний комплекс з приймально розвантажувальним пристроєм є основним засобом і обліковується на балансі ПП "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ", що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 10 за 2016 рік, доводи контролюючого органу про те, що придбання у ФОП ОСОБА_12 згідно договору № 3 від 18.04.2016р. товарів не пов'язане з господарською діяльністю підприємства є необґрунтованими.

Крім того, позивач придбавав будівельні товари та інші товари у контрагентів- постачальників ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5; ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11 згідно договорів купівлі продажу (т.2, а.с. 74- 86). Зазначені товари позивачем у бухгалтерському обліку відображено як товарно-матеріальні цінності (ТМЦ), що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 205 за 2016 рік.

Позивачем було придбано товари у вищезазначених контрагентів для використання їх у виробництві, для загальногосподарських витрат, ремонту основних засобів тощо.

Як зазначено позивачем, проведення капітальних робіт та будівництва здійснювалось власними силами ПП "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ", без залучення сторонніх підрядників, юридичних та фізичних осіб. На підтвердження зазначеного позивачем надано засвідчені копії актів приймання виконаний будівельних робіт (форма № КБ-2в), підсумкової відомості ресурсів затрат замовника (підрядника) (т.2, а.с. 30-50).

Судом встановлено, що 01.07.2016р. між ПП "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" (замовник) та ФОП ОСОБА_13 (виконавець) укладено договір про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги з: ремонту та технічного обслуговування машин та устаткування промислового призначення; ремонту та технічного обслуговування електричного устаткування; ремонту та технічного обслуговування готових металевих виробів; ремонту та технічного обслуговування автотранспортних засобів; ремонту та технічного обслуговування інших машин та устаткування; установленню та монтажу машин та устаткування; ремонту та технічному обслуговуванню інших транспортних засобів, в порядку та на умовах цього договору (т.2, а.с. 51-52).

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору та використання придбаних послуг у власній господарській діяльності позивачем надано копії актів приймання виконаних робіт від 31.07.2016р., накладних, картка рахунку 631 за 2016р. (т.2, а.с. 53-65).

Аналіз наданих позивачем копій документів свідчить про те, що придбані у ФОП ОСОБА_13 послуги використано ПП "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" для обладнання та устаткування зерноочисного комплексу з приймально-розвантажувальним пристроєм, який є основним засобом підприємства та невід'ємною частиною виробництва сільськогосподарської продукції.

Крім того, на підтвердження факту використання придбаних у контрагентів матеріалів та послуг у власній господарській діяльності та їх відображення в бухгалтерському обліку та звітності позивачем надано копії: картки рахунку, оборотно-сальдових відомостей, податкових розрахунків, накладних-вимог на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів (т.1, а.с. 158-250; т.2, а.с. 1-29).

Під час дослідження обсягу податкових прав і обов'язків платника за господарською операцією суд не обмежується перевіркою формальної відповідності поданих платником податків документів вимогам податкового законодавства, а оцінює всі докази в сукупності та взаємозв'язку для встановлення дійсного економічного змісту господарської операції.

Водночас, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Проте, відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо наявності обвинувального вироку суду, рішень суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, наявності рішень суду про визнання недійсними правочинів позивача з контрагентами.

Позивач не уповноважений будь-яким чином здійснювати перевірку походження товару у своїх контрагентів. Крім того, наявність у контрагентів складських приміщень, персоналу, податкової адреси не були предметом або обов'язковими умовами укладених з ПП "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" договорів.

За приписами ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 20.03.2018 р. у справі №804/939/16 (адміністративне провадження №К/9901/376/17) зроблено висновок, що податкова інформація, наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

З урахуванням наведенного, інформація автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» тощо, на яку міститься посилання контролюючого органу в акті перевірки, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону, за відсутності самостійного дослідження господарських відносин.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позивачем виконано зобов'язання за договорами, укладеними з вищезазначеними контрагентами, про що свідчать належним чином оформлені первинні документи, які містять всі необхідні реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підписані уповноваженими особами, підписи завірені відповідними печатками, тобто відповідають вимогам п. 201.1 та п.201.7 ст. 201 ПК України, що свідчить про реальність господарських операцій по виконанню зазначених договорів.

Актом перевірки позивача підтверджується надання останнім відповідачу первинної документації щодо господарських операцій з вищевказаними суб'єктами господарювання. При цьому протилежного не доведено відповідачем, невідповідність зазначеної документації нормам ПК України відповідачем не встановлено.

Наявні у позивача первинні документи щодо оспорюваних господарських операцій відповідають вимогам ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст.ст. 44, 201 ПК України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Суд зазначає, що належних доказів, які б підтверджували викладені в акті висновки щодо заниження позивачем податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 246786 грн., в тому числі за 2014 рік - у сумі 7599,06 грн., за 2016 рік - у сумі 239187 грн., відповідачем не надано.

Позивачем надано достатньо документів, що підтверджують пов'язаність здійснених витрат з господарською діяльністю, подальше використання придбаних товарів та послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв'язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб'єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлені обставини в їх сукупності, висновки контролюючого органу про заниження позивачем податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 246786 грн. не знайшли підтвердження під час судового розгляду справи по суті, відтак податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 15.09.2017 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч.ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про часткове задоволення позовних вимог судом встановлено наявність підстав для стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" судового збору у розмірі 4627,24 грн., який було сплачено за позовні вимоги майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву приватного підприємства "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" (67700, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, вулиця Автомобільна, будинок 11; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.09.2 017р.,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 15.09.2017 р.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства "АККЕРМАН ЗЕРНОПРОМ" (67700, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, вулиця Автомобільна, будинок 11; ) судовий збір у розмірі 4627,24 грн. (чотири тисячі шістсот двадцять сім гривень 24 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08.10.2018 р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.