Справа № 525/283/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2018 року

Київ

справа №525/283/17

адміністративне провадження №К/9901/32302/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області в складі судді Хоролець В.В. від 11.04.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Бегунца А.О., Рєзнікової С.С., Старостіна В.В. від 30.05.2017 у справі №525/283/17 за позовом ОСОБА_2 до Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій щодо припинення виплати пенсії, визнання протиправним і скасування рішення про припинення виплати пенсії та зобов'язання поновити виплату пенсії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Великобагачанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив суд: визнати протиправною дію Великобагачанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області, яка полягає у прийняті рішення про припинення виплати йому пенсії, починаючи з березня 2017 року; визнати протиправним та скасувати рішення №27 від 23.02.2017 року Великобагачанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про припинення виплати йому пенсії; зобов'язати Великобагачанське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити виплату йому пенсії негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати.

Постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11.04.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017, вказаний позов задоволено частково.

Визнано протиправною дію Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, яка полягає у прийняті рішення колегіального органу з призначення пенсії Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №27 від 23.02.2017 року щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 починаючи з березня 2017 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення №27 від 23.02.2017 року колегіального органу з призначення пенсії Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про припинення виплати пенсії ОСОБА_2

Зобов'язано Великобагачанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити виплату пенсії ОСОБА_2 та утриматися від подальшого призупинення її виплати.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Касаційна скарга обґрунтована тим, що виплату пенсії припинено оскільки скасовано довідку про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщену особу.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років та перебуває на обліку з 01.08.2014 року у Великобагачанському ОУПФ Полтавської області.

Зі змісту листа виконуючої обов'язки начальника управлення соціального захисту населення Великобагачанської райдержадміністрації від 13.07.2016 року №03-2690 та розпорядження начальника даного управління від 13.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_2, тимчасово проживаючому за адресою АДРЕСА_1 13.07.2016 року скасовано статус внутрішньо переміщеної особи згідно поданої заяви, довідка внутрішньо переміщеної особи вилучена.

23 лютого 2017 року прийнято рішення колегіального органу з призначення пенсії Великобагачанського об'єднаного управління ПФУ Полтавської області №27 про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з підстав скасування довідки ВПО та відсутності відомостей про проживання в с. Велика Багачка.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, покликався на безпідставність посилання відповідача, як на підставу для припинення виплати пенсії, скасування довідки ВПО, оскільки зазначеної підстави для припинення виплати пенсії діючим Законом не передбачено.

Колегія суддів частково погоджується з такими доводами судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п.7.1 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Питання виплати пенсій врегульовано статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії. Крім того,ж скасування довідки про взяття на облік позивача як ВПО не є підставою, передбаченою ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судами вірно зазначено про пріоритетність застосування вимоги ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм Постанов Кабінету Міністрів є безпідставними.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про порушення відповідачем вимог статті 19 Конституції України та частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки з березня 2017 року позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення та за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Проте щодо задоволення позовної вимоги щодо утримання від припинення виплати пенсії в подальшому, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року; та пункт 1 резолютивної частини Рішення № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення ст. 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що ч. 2 цієї статті гарантує кожному захист «своїх прав», які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Адже саме в такому контексті сформульовано ч. 3, 5 та 6 ст. 55 Конституції України.

Водночас зобов'язання відповідача утриматися від припинення виплати пенсії є рішенням на майбутнє, коли відсутнє порушення прав чи свобод позивача, а тому є передчасним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року скасувати в частині зобов'язання Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області утриматися від подальшого призупинення виплати пенсії ОСОБА_2.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

В решті судові рішення залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду