Справа № 0640/3507/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м.Житомир справа № 0640/3507/18

категорія 11.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів Погорлецького Є.А., Рудківської Т.М.,

представника третьої особи Степанчука А.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Коростишівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Управління Державної казначейської служби у Коростишівському районі Житомирської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Головного управління ДФС в Житомирській області про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди 83386,23 грн,

встановив:

04.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії щодо утримання в період з 01.07.2014 по 27.02.2018 податку з доходів фізичних осіб із сум призначеного довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці та стягнути 83386,23 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним зменшенням призначеної соціальної виплати внаслідок протиправного здійснення відрахувань в період з 01.07.2014 по 27.02.2018 прибуткового податку з доходів фізичних осіб із сум довічного щомісячного грошового утримання.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що перебуває на обліку в Коростишівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці. З 01.07.2014, на підставі внесених Верховною радою України доповнень до ст. 164 Податкового кодексу України законом №1166 від 27.03.2014, його щомісячне довічне утримання судді у відставці підлягало обов'язковому оподаткуванню. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 по справі № 1-6/18 (1-р/18) було визнано незаконним оподаткування пенсій та довічного щомісячного грошового утримання , відповідно норма статті 164 Податкового кодексу України визнана неконституційною та втратила чинність. Ввважає, що надміру утриманий податок має бути повернутий.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 відкрито загальне позовне провадження по вказаній справі та призначено підготовче судове засідання на 30.07.2018.

23.07.2018 від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просить відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсій не були визнанні такими, що не відповідають Конституції України на момент виникнення спірних правовідносин, а тому відрахування податків з доходів фізичних осіб здійснювались у відповідності законодавства .

30.07.2018 позивачем надіслано відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою від 30.07.2018 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву та залучено співвідповідача - Коростишівське ОУПФУ та змінено статус третьої особи - Управління державної казначейської служби у Коростишівському районі Житомирської області на відповідача.

29.08.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Коростишівського ОУПФУ. В обґрунтування зазначено, що оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсій набрали чинності 01.01.2014 і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, то орган Пенсійного фонду при утриманні податку на доходи фізичних осіб та військового збору з щомісячного довічного грошового утримання позивача, діяв правомірно.

24.09.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Управління Державної казначейської служби у Коростишівському районі. В обґрунтування зазначено, що будь-які неправомірні дії та бездіяльність з боку управління відсутні.

Ухвалою від 29.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 25.09.2018.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив позов задовольнити.

Представники ГУПФУ в Житомирській області та Коростишівського ОУПФУ в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Представники УДКСУ в Коростишівському районі в судове засідання не з"явився, повідомлений про розгляд справи у належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи позовні вимоги безпідставними.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з січня 2009 перебуває на обліку у в Коростишівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці.

Вказаний факт сторонами не заперечується.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пп.164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України з 01.07.2014 по 28.02.2018 з щомісячного грошового забезпечення судді у відставці проводилось утримання податку з доходів фізичних осіб, що також підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.04.2018 №М-2097, направленого на адресу позивача. (а.с.13-14)

На заяву позивача від 12.03.2018 Коростишівське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом цього рішення. Тобто, з 01.03.2018 буде припинено утримання податку з пенсій та щомісячного грошового утримання суддів. (а.с.12)

У квітні позивач звернувся до Головного управління ДФС у Житомирській області з листом про повернення помилкового утриманого податку, на що листом від 21.05.2018 йому повідомлено, що оскільки податковий агент є відповідальною особою, зокрема за утримання та сплату до бюджету податку на доходи фізичних осіб, то з питання повернення помилково утриманого податку фізична особа, яка не перебуває з ним у трудових відносинах, має звернутися до такого податкового агента.(а.с.15-16)

Управління Державної казначейської служби України в Коростишівському районі Житомирської області листом від 08.05.2018 №01-08/337 позивачу повідомило, що управління рекомендує звернутися до відповідного контролюючого органу. (а.с.17)

Позивач, вважає що утримання з 01.07.2014 по 27.02.2018 податку з доходів фізичних осіб із сум призначеного довічного щомісячного грошового утримання відбувалося неправомірно, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку діям відповідачів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії не підлягають оподаткуванню.

Відповідно до п. 8.1 та 8.2 ст. 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оподаткування доходів визначено розділом ІV Кодексу, об"єктом оподаткування резидента відповідно до пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 Кодексу є загальний місячний оподатковуваний дохід.

Відповідно до пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПКУ загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Згідно п.171.2 ст.171 Кодексу особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Статтею 18 ПКУ передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов"язок обчислення, утримання з доходів, що нараховуються платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Таким чином, оскільки позивач перебуває на обліку та отримує щомісячне довічне грошове забезпечення в Коростишівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, таке управління є податковим агентом відносно позивача та здійснює утримання відповідного податку з щомісячного грошового забезпечення судді.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, з 01.07.2014 по 28.02.2018 з щомісячного грошового забезпечення позивача як судді у відставці було здійснено утримання податку з доходу в загальній сумі 83386,23 грн..

Позивач, вважає, що утримання податку з доходу у протягом всього вказаного періоду відбувалося неправомірно, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 у справі №1-6/2018 визнано неконституційним підпункт 164.2.19 пункту 164 Податкового кодексу України, а тому сума утриманого податку підлягає поверненню.

Суд такі доводи позивача вважає помилковими, з огляду на таке.

Законом України від 27.03.2014 №1166 "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" статтю 164 Податкового кодексу України доповнено новим підпунктом 164.2.19 яким, зокрема сума щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо його розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Вказані зміни набрали чинності з 01.07.2014.

Неконституційними вказані положення визнані не були.

Отже, оскільки щомісячне довічне грошове забезпечення позивача перевищувало 10 тисяч гривень на місяць, частина такого перевищення підлягала оподаткуванню.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким внесений ряд змін до Податкового та Бюджетного кодексів України.

Так, з 01 січня 2015 року відповідно до пп. 162.1.1,162.1.3 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент.

Згідно з пп. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Згідно з ст. 8 Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII "Про Державний бюджет на 2015 рік", з 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмір 1218 гривень на місяць.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 64 Бюджетного кодексу України, податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі.

Отже, починаючи з 01 січня 2015 року податкові агенти, яким у даній справі випадку є відповідач - Коростишівське ОУПФУ, при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3654 грн. (розмір мінімальної заробітної плати 1218 грн х 3), зобов'язані утримувати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків.

Оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсій набрали чинності з 01 липня 2014 та 01 січня 2015 року і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, то Коростишівське ОУПФУ при утриманні податку на доходи фізичних осіб та військового збору з щомісячного довічного грошового утримання позивача, що перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, діяло правомірно.

Законом України №1411-VІІІ від 02.06.2016 підпункт 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України було викладено в такій редакції: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Дані зміни набрали чинності з 01.07.2016.

Разом з тим, 27 лютого 2018 року Конституційний Суд України прийняв рішення у справі №1-6/2018р щодо визнання такими, що не відповідають Конституції України положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Згідно ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони та інші акти або їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше з дня його ухвалення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визнане неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, прийняття Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2018 року у справі №1-6/2018р щодо визнання такими, що не відповідають Конституції України положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України не є підставою для визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду щодо оподаткування призначеного щомісячного довічного грошового утримання, оскільки відповідно до рішення положення статті 164 Податкового кодексу України втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Таким чином положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України втратили чинність з 27.02.2018.

Тобто, на період з 01.07.2014 по 27.02.2018 положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України були чинними та поширювали свою дію на спірні правовідносини.

Оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування щомісячного грошового забезпечення з 01.07.2014 по 27.02.2018 не були визнанні такими, що не відповідають Конституції України на момент виникнення спірних правовідносин, а тому відрахування податків з доходів фізичних осіб здійснювались у відповідності до чинного на той час законодавства.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи № 752/5191/16-а у постанові від 14.03.2018 та №755/3939/15 у постанові від 22.05.2018.

Крім того, при вирішенні спору суд застосовує практику Європейського суду з прав людини у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, у п. 25 рішення від 03 червня 2014 року у справі "Великода проти України" (заява № 43331/12) Європейський суд з прав людини зауважив, що стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

У п. 26 цього рішення Суд, зокрема зазначив, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися "справедливий баланс" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар.

У п. 27, 28 цього Рішення Європейський суд з прав людини наголосив на необхідності внесення змін до закону у відповідності із законодавчо визначеною процедурою та зазначив, що "зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю".

Отже, зменшення державою призначених соціальних виплат шляхом внесення відповідних законодавчих змін не суперечить вимогам чинного законодавства та принципам міжнародного права.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, з огляду на встановлені обставини справи та досліджені докази, суд вважає, що у період з 01.07.2014 по 27.02.2018 утримання з довічного щомісячного грошового забезпечення податку з доходів відбувалося на підставі норм чинного на той час законодавства, тому ознака протиправності у діях Коростишівського ОУПФУ відсутня.

Більш того, суд зазначає та не заперечується позивачем , що з 01.03.2018 утримання податків з довічного щомісячного грошового забезпечення судді у відставці припинилося на підставі рішення Конституційного Суду України.

Що стосується позовних вимог, які заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, то суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 7 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, управління призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

В той же час, згідно пп. 4 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, головні управління забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами).

Таким чином, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в спірних правовідносинах не є податковим агентом в розумінні ст.18 ПК України, оскільки не було уповноважене вчиняти дії по нарахуванню та виплаті щомісячного довічного грошового утримання позивача, а відтак не вчиняло будь-яких дій щодо утримання податку з нарахованих сум.

З огляду на зазначене, суд вважає, що ці вимоги заявлені безпідставно та задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача в частині стягнення 83386,23 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним зменшенням призначеної соціальної виплати внаслідок протиправного здійснення відрахувань в період з 01.07.2014 по 27.02.2018 податку з доходів фізичних осіб із сум довічного щомісячного грошового утримання, суд зазначає, що порядок повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов"язань встановлений ст.43 ПКУ.

Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п.43.3 ст.43 ПКУ).

Згідно п. 43.5 ст.43 ПК контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Пунктом 43.6 ст. 43 ПКУ передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

З огляду на викладене, суд зазначає, що повернення надміру утриманих податків здійснюється у встановленому порядку шляхом звернення з відповідною заявою до контролюючого органу та направлення останнім відповідного висновку до органу, що здійснює казначейське обслуговування.

Разом з тим, оскільки суд визнав правомірними дії органу Пенсійного фонду в частині утримання податків з довічного грошового утримання позивача у період з 01.07.2014 по 27.02.2018, підстави для повернення надміру утриманих податків відсутні, а вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що відповідачами в ході розгляду справи доведено, що їхні дії відповідають вищевказаним вимогам.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а тому в позові відмовляє в повному обсязі.

Керуючись статтями 9,77,90,242-246,371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 12504, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ), Коростишівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Гагаріна,2, м.Коростишів, Житомирська область, 12504, ), Управління Державної казначейської служби України у Коростишівському районі Житомирської області (вул. Різдвяна,9 м.Коростишів, Житомирська область, 12501, ), третьої особи Головного управління ДФС у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника,7. м.Житомир, 10003,) про визнання протиправними дії та стягнення 83386,23 грн. - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 05 жовтня 2018 року