Справа № 225/4684/18
Суддя: Нємиш Н. В.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 225/4684/18
Провадження 2-а/225/100/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

05 жовтня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Нємиш Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Торецького міського відділу Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом посилаючись на те, що громадянка Азербайджанської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибула на територію України 25.10.2017 року, Державний кордон України перетнула на автомобілі через КП «Гоптівка».

27.03.2018 року Торецьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області ОСОБА_1 було продовжено строк перебування на території України до 25.04.2018 року. Після закінчення строку перебування в Україні відповідач до ДМС України звернулась не своєчасно, що унеможливлювало розгляд питання про подальше подовження, з 26.04.2018 року до теперішнього часу перебуває в Україні незаконно.

24.05.2018 року у відношенні ОСОБА_1 Краматорським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДО №000923 та відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Зазначене адміністративне стягнення ОСОБА_1 у встановленому порядку не оскаржувала, штраф не сплатила.

На підставі ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Краматорським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області було винесено рішення №17 від 24.05.2018 року про примусове повернення з України громадянки Азербайджанської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язано її самостійно залишити територію України у термін до 23.06.2018 року. Про це відповідачу було належним чином повідомлено та рішення вручене, про що свідчить її особистий підпис від 24.05.2018 року.

08.08.2018 року при проведенні цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю виконання законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» працівниками Торецького МВ ГУ ДМС України в Донецькій області разом із співробітниками Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області було виявлено, що громадянка Азербайджанської Республіки ОСОБА_1, у відведений термін до 23.06.2018 року не виконала рішення №17 від 24.05.2018 року про примусове повернення з України, від виїзду з України ухиляється.

Позивач вважає, що відповідач порушує міграційне законодавство України, ухиляється від добровільного виїзду за межі України після закінчення терміну перебування тому звернувся до суду з вимогами про примусове видворення за межі України, затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У судовому засіданні представник позивача Федоров А.А. наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач з позовом не згодна, зазначила що не могла виконати рішення про примусове повернення з України, оскільки вагітна та має малолітню дитину.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає громадянка Азербайджанської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У громадянки Азербайджанської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,наявний паспорт громадянина Азербайджанської Республіки НОМЕР_1, який дійсний до 10.06.2023 року.

24.05.2018 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, стосовно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДО №000923 та постановою про накладення адміністративного стягнення від ПР МДО №000923 вона була притягнута до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн.

У результаті проведеної перевірки було встановлено, що відповідач порушила правила перебування іноземців в Україні та у відведений термін до 23.06.2018 року не виконала рішення №17 від 24.05.2018 року про примусове повернення з України, від виїзду з України ухиляється.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 02.06.2017 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина - ОСОБА_2.

Відповідно до довідки №2156 від 05.07.2018 року про реєстрацію особи громадянином України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, набув громадянства України на підставі ч.3 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до довідки №198 від 07.09.2018 року, ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку у жіночій консультації «ЦМЛ» м.Торецька з діагнозом: вагітність 13-14 тижнів.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

Таким чином у суду наявні всі підстави для прийняття рішення про видворення громадянки Азербайджанської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,проте суд приймаючи дане рішення також враховує наступні обставини.

У даному випадку суд враховує норми Сімейного кодексу України, який регулює відносини сім'ї, дитинства, материнства і батьківства, та гарантують створення державою людині умов для материнства та батьківства, забезпечення охорони прав матері та батька, матеріальне та моральне заохочення і підтримання материнства та батьківства, а також пріоритет сімейного виховання дитини (ст. 4 СК України).

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 1 ст. 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Крім того, згідно з приписами ст. 18 Конвенції про права дитини ООН, 1989 р., батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з приписами Декларації прав дитини ООН, 1959 р., дитина повинна, коли це можливо, зростати на піклуванні і під відповідальністю свої батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена із своєю матір'ю.

Європейський суд з прав людини визнав принципово важливим, що у справі «Мухаджієва та інші проти Бельгії» діти не були відокремлені від матері, оскільки в раніше винесених рішеннях була сформульована позиція про те, що особлива вразливість дітей повинна враховуватися понад усе, це важливіше, ніж незаконність перебування іноземця на території держави

Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що захист прав дитини є важливішим, аніж незаконність перебування іноземця на території України.

Як зазначалося раніше, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 02.06.2017 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина - ОСОБА_2. Відповідно до довідки №2156 від 05.07.2018 року про реєстрацію особи громадянином України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, набув громадянства України на підставі ч.3 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Важливим є також те, що іноземцям та особам без громадянства, щодо яких ухвалюється рішення про примусове видворення, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років (ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Між тим у відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене суд приходить до переконливого висновку про те, що слід відмовити у задоволені даного позову, оскільки хоч громадянка Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 порушила законодавство про правовий статус іноземців, проте на момент винесення рішення №17 від 24.05.2018 рокуКраматорським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області її перебування на території України жодним чином не суперечило інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку як не суперечить і на разі, а також не перешкоджає охороні здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України, також враховується те, що відповідачка має малолітню дитину, народження якої зареєстроване на території України та права якої захищаються державою.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Торецького міського відділу Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1, яка тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1, про примусове видворення за межі України, затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя