Справа № 804/4847/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Справа № 804/4847/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №000130/04-36-40-06/ від 11.06.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2018р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та просить :

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про застосування фінансових санкцій від 11.06.2018р. №000130/04-36-40-06/, яким застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 40800 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюване рішення було прийнято посадовими особами відповідача на підставі матеріалів правоохоронних органів (протоколу про адміністративне правопорушення від 21.12.2017р. серії ГП №336630) про застосування штрафу у загальному розмірі 40800 грн., а саме: 17000 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії; 17000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними виробами без наявності ліцензії; 6800 грн. за продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років. Позивач вважає, що вищевказане рішення порушує права і свободи позивача, а тому вважає, що воно підлягає скасуванню, оскільки позивачеві на праві приватної власності належить торгівельний павільйон загальною площею 82 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 частина якого площею 31 кв.м. позивачем здається в оренду на підставі договору оренди від 14.10.2015р. укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_7, яка і здійснює продаж алкогольних та тютюнових виробів згідно наявних у неї відповідних ліцензій. За викладеного, позивач вважає, що не має жодного відношення до товару орендаря, роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями позивач не здійснює, а лише є власником даного приміщення. Щодо продажу 15.12.2017р. близько 17-00 години у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» продавцем ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 м. Новомосковськ цигарок «Бонд» та слабоалкогольного напою «Шейк» неповнолітньому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 у павільйоні, власником якого є позивач, позивач зазначає, що ОСОБА_8 з 12.10.2015р. працювала у нього на умовах трудового договору, проте згідно графіку 15.12.2017р. не працювала, у її функціональні обов'язки не входить торгівля акцизними товарами та після даного інциденту вона була звільнена за наказом від 31.12.2017р. Окрім того, позивач вказує і на те, що відсутня копія паспорту ОСОБА_9, яка б могла підтверджувати неповноліття наведеної вище особи, відсутні свідки, фото та відео фіксація, які би підтверджували дані, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, відсутні і докази притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, яке є необхідною умовою для притягнення до відповідальності позивача як суб'єкта господарювання. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6200 грн., участь адвоката у судових засіданнях при розгляді справи у розмірі 1400 грн. за годину та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, в усних поясненнях та у відзиві на позов просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю посилаючись на те, що на підставі матеріалів адміністративного правопорушення складених працівниками Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області за ч.2 ст.156 КУпАП 15.12.2017р. у магазині за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено факт продажу продавцем ОСОБА_8 цигарок «Бонд» вартістю 25,20 грн. та слабоалкогольного напою «Шейк» ємкістю 0,33 л. вартістю 19 грн. 40 коп. неповнолітньому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, а також встановлено факт продажу тютюнових виробів та алкогольних напоїв без наявності відповідних ліцензій, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, трудовим договором, поясненнями ОСОБА_8, неповнолітнього ОСОБА_9, розпискою ОСОБА_8 про повернення коштів, випискою з ЄДРПОУ стосовно позивача, його паспортними даними, паспортними даними ОСОБА_8, ОСОБА_9, листом Виконкому від 31.01.2018р., листом виконкому стосовно адміністративного правопорушення ОСОБА_8 При цьому, відповідач вказує і на те, що ОСОБА_8 працювала у магазині за адресою: АДРЕСА_2, де здійснює діяльність позивач як суб'єкт підприємницької діяльності та вказана особа перебувала у трудових відносинах 15.12.2017р. саме з позивачем. За викладеного, представник відповідача вважає, що за фактом встановлення реалізації позивачем тютюнових виробів та алкогольних напоїв без наявності відповідних ліцензій та продаж таких виробів особі, яка не досягла 18 років правомірно застосовано до позивача штрафні санкції на загальну суму 40800 грн. за оспорюваним рішенням.

У ході судового розгляду справи за клопотанням позивача та за ініціативою суду були викликані для допиту у даній справі в якості свідків ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_11, яка є працівником поліції, яка оформлювала протокол про правопорушення від 21.12.2017р., шляхом оформлення повісток про виклик та надання їх позивачеві та відповідачеві для забезпечення вручення їх вказаних свідкам, проте, останні в судове засідання не з'явились, причину неявки суд не повідомили.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 21.09.2018р.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 є фізичною особою підприємцем, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, здійснює свою підприємницьку діяльність за таким видами діяльності, а саме: 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, що підтверджується копією виписки з ЄДРПОУ від 24.10.2013р., копією витягу з ЄДРПОУ від 25.06.2018р. (а.с.12-13,60-61).

Згідно інформація із Державного реєстру речових прав станом на 25.06.2018р. позивачеві на праві приватної власності належить торгівельний павільйон загальною площею 82 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-16).

За змістом довідки Вільнянської сільської ради Дніпропетровської області №205 від 18.05.2017р. видно, що торгівельний павільйон, власником якого є ОСОБА_5, знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на землях Вільнянської сільської ради і якому присвоєна юридична адреса АДРЕСА_1 згідно рішення виконкому від 22.09.2009р. №97 (а.с.18).

15.12.2017р. посадовою особою Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області близько 17-00 годині встановлено, що гр.ОСОБА_8, яка є продавцем магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_2 цигарки «Бонд» сині вартістю 25,20 грн. та слабоалкогольний напій «Шейк» ємністю 0,33 літри вартістю 19,40 грн. неповнолітньому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, чим порушила правила роздрібної торгівлі та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП, що підтверджується змістом копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №336630 від 21.12.2017р. наявного у справі (а.с.48).

Факт продажу вказаних вище тютюнових виробів та алкогольного напою особі, яка не досягла 18 років визнано продавцем ОСОБА_8 про що нею було надано письмові пояснення, повернуто кошти неповнолітній особі згідно розписки та надано копію трудового договору, укладеного 12.10.2015р. укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с.53-60).

У подальшому, 11.06.2018р. посадовою особою відповідача на підставі вищенаведених матеріалів правоохоронних органів та відповідно до абз.5 та абз.9 частини другої ст.17 Закону №481/95 до ФОП ОСОБА_5 як до суб'єкта господарювання за вищевказане порушення було застосовано штраф у розмірі 4800 грн., а саме: 17000 грн. - за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії; 17000 грн. - за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії; 6800 грн. - за продаж алкогольних та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, що підтверджується змістом рішення про застосування фінансових санкцій №000130/04-36-40-06/ (а.с.10,49-50).

Позивач не погоджується із вказаним рішенням, просить його визнати протиправним та скасувати посилаючись на те, що він не здійснює продажу тютюнових та алкогольних виробів, торгівельний павільйон у якому зафіксовано продаж акцизних виробів здається ним в оренду та він не має ніякого відношення до товару орендаря - ФОП ОСОБА_7, яка орендує у нього торгівельний павільйон площею 31 кв.м. згідно договору оренди нежитлового приміщення від 14.10.2015р., а що стосується продажу цигарок та слабоалкогольного напою продавцем ОСОБА_8 неповнолітній особі ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 15.12.2017р., вказує на те, що згідно графіку вказана особа не працювала 15.12.2017р. та докази притягнення продавця ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності відсутні, що виключає можливість притягнення позивача до відповідальності як суб'єкта господарювання.

Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правовідносини та відповідальність суб'єктів господарювання у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, порядок їх оптової та роздрібної торгівлі врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Так, у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Згідно до ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим і плодовим, сиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 2 ст.17 вказаного вище Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, а саме:

- оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим,спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень;

- порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються, зокрема, органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України - ч.4 ст.17 Закону №481/95-ВР.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Порядок №790), який визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 цього Закону та пунктом 3 якого передбачено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Відповідно до п. 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, законом запроваджено в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Ця вимога спонукає суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Разом з тим, матеріалами правоохоронних органів 15.12.2017р. зафіксовано факт продажу неповнолітній особі - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, цигарок «Бонд» сині вартістю 23 грн. 20 коп. та слабоалкогольного напою «Шейк» ємкістю 0,33 л. вартістю 19 грн. 40 коп. продавцем ОСОБА_8 у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_2 (юридична адреса: вул. АДРЕСА_1), що підтверджується копією наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №336630 від 21.12.2017р. (а.с. 11,48).

Факт продажу цигарок «Бонд» синіх вартістю 23,20 грн. та слабоалкогольного напою «Шейк» неповнолітній особі - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 продавцем ОСОБА_8, яка є продавцем магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (юридична адреса: вул. АДРЕСА_1), також підтверджується і копіями як копією пояснень неповнолітньої особи - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, а також копією пояснення самої продавця ОСОБА_8, яка визнала факт продажу вказаній неповнолітній особі цигарок «Бонд» та слабоалкогольного напою «Шейк», які були написані 15.12.2017р. та копією розписки ОСОБА_8 про повернення коштів за проданий товар про що свідчить зміст її пояснень та розписки наявних у справі (а.с.53-57).

При цьому, факт того, що продавець ОСОБА_8 є працівником магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (юридична адреса: вул. АДРЕСА_1) та здійснювала 15.12.2017р. саме продаж товару, що реалізується саме позивачем як суб'єктом господарювання у даному магазині підтверджується копією трудового договору від 12.10.2015р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_8, тобто вказана особа перебувала у трудових відносинах саме з позивачем, що виключає можливість продажу товару, що належить ФОП ОСОБА_7, вказаним продавцем (а.с.24, 58-59).

Також враховуючи наведене і встановлено факт реалізації позивачем тютюнових виробів та алкогольних напоїв без наявності у позивача відповідних ліцензій.

З аналізу наведених норм чинного законодавства та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що позивачем як суб'єктом господарювання, який здійснює свою господарську діяльність з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, зокрема, у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_2 (юридична адреса: АДРЕСА_1) не дотримано відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію, а відповідно, продаж тютюнових виробів та алкогольних напоїв без наявності ліцензії продавцем ОСОБА_8 у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» неповнолітній особі - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 призвело до порушення позивачем як суб'єктом господарювання заборон щодо продажу неповнолітнім особам тютюнових виробів, встановлених ст.15-3, ст.17 Закону №481/95-ВР, без наявності відповідних ліцензій у суб'єкта господарювання за що передбачена відповідальність саме яка покладається законом на суб'єктів господарювання.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 ст.77 вказаного Кодексу, на позивача покладено обов'язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, при цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Так, представником позивача у ході судового розгляду даної справи не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про протиправність оспорюваного рішення з урахуванням встановлених судом обставин щодо встановленого факту продажу у магазині позивача тютюнових виробів та алкогольних напоїв без наявності відповідних ліцензій та продаж таких виробів неповнолітній особі, що визнаний продавцем ОСОБА_8 та яка 15.12.2017р. знаходилась у трудових відносинах саме з позивачем згідно трудового договору від 12.10.2015р. та аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, які регулюють спірні відносини.

Відповідних ліцензій на право продажу тютюновими виробами та алкогольними напоями саме позивачем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_2 (юридична адреса: вул. АДРЕСА_1) суду також не надано.

Судом критично надається оцінка доводам представника позивача стосовно того, що позивач не здійснював підприємницької діяльності у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_1, оскільки торгівельний павільйон площею 31 кв.м. передано в оренду ФОП ОСОБА_7, виходячи з того, що зі змісту наданої копії відповідного договору оренди видно, що позивачем в оренду передано частину приміщення лише 31 кв.м. із 82 кв.м., проте доказів того, хто саме здійснює підприємницьку діяльність у іншій частині приміщення, яка не передана в оренду, позивачем суду не надано.

Не може бути прийнято судом до уваги та покладено в основу даного судового рішення і посилання представника позивача на договір №3 оренди нежитлового приміщення від 31.10.2017р. за змістом якого нібито і інша частина приміщення 51 кв. м. за вищевказаною адресою перебуває у оренді у ФОП ОСОБА_7, оскільки вказаний доказ спростовується тим фактом, що 15.12.2017р. о 17-00 годині було установлено, що тютюнові вироби та алкогольні напої були продані неповнолітній особі у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_2 (юридична адреса: АДРЕСА_1) продавцем ОСОБА_8, яка знаходилася у трудових відносинах з позивачем, тобто з ФОП ОСОБА_5 згідно трудового договору від 12.10.2015р., копія якого наявна в матеріалах справи.

При цьому, слід зазначити, що вказана копія договору оренди №3 була надана представником позивача після того, як судом з'ясовувалося питання в судовому засіданні з приводу здійснення підприємницької діяльності у іншій частині 51 кв.м. нежитлового приміщення, що викликає у суду відповідні сумніви з урахуванням того, що факт продажу алкогольними та тютюновими виробами продавцем ОСОБА_8 15.12.2017р. о 17.00 годині у вказаному вище приміщенні, яка перебувала у трудових відносинах з позивачем, представником позивача жодними належними та допустимими доказами не спростований.

При цьому, судом враховується і той факт, що оскільки продавець ОСОБА_8 15.12.2017р. перебувала у трудових відносинах з позивачем та о 17.00 годині здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими та алкогольними виробами, що визнано вказаною особою, посилання позивача на те, що позивач не здійснює у вказаному приміщенні господарської діяльності не відповідає дійсності та спростовано копію трудового договору від 12.10.2015р. укладеного між позивачем та продавцем ОСОБА_8 та виходячи із встановленого матеріалами адміністративного правопорушення факту торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами вказаною особою саме 15.12.2017р. о 17-00 годині за вищенаведеною адресою: АДРЕСА_1.

Є безпідставними і доводи представника позивача стосовно того, що продавець ОСОБА_8 працювала у позивача за наданим позивачем копією графіку, згідно якого 15.12.2017р. вона не повинна була працювати, з огляду на те, що вказане твердження спростовується копією відомостей про нарахування заробітної плати за грудень 2017р., поданого позивачем до контролюючого органу, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_8 відпрацювала у грудні 2017р. 31 календарних днів (а.с.89).

Той факт, що позивач звільнив 31.12.2017р. з посади ОСОБА_8 за наведеним у позові наказом після наведеного інциденту не спростовує установлених фактів перебування у трудових відносинах ОСОБА_8 з позивачем 15.12.2017р. та продажу останньою тютюнових виробів та алкогольних напоїв неповнолітній особі - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та без наявності відповідних ліцензій.

Зазначений факт перебування продавця ОСОБА_8 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5.15.12.2017р. виключає можливість продажу тютюнових виробів та алкогольних напоїв ФОП ОСОБА_7, оскільки жодних доказів перебування ОСОБА_8 у трудових відносинах з вказаною особою суду не надано.

Також судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення доводи представника позивача стосовно того, що оспорюване рішення про застосування до позивача фінансових санкцій винесене з численними порушеннями законодавства, без проведення фактичної перевірки, без отримання рішення керівника оформленого наказом, без складання акту про порушення вимог законодавства, оскільки підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних згідно до п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790.

Щодо посилань представника позивача на те, що відсутні докази притягнення продавця ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, а тому і позивач не може бути притягнутий до відповідальності як суб'єкт господарювання є безпідставними, оскільки не притягнення продавця до відповідальності про вчинене адміністративне правопорушення щодо встановленого факту продажу 15.12.2017р. алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій та продаж таких виробів неповнолітній особі, що визнаний продавцем ОСОБА_8, про що свідчать її письмові пояснення, не є підставою для звільнення від відповідальності позивача як суб'єкта господарювання на якого покладено обов'язок при здійсненні господарської діяльності дотримуватися вимог Закону №481/95.

Також не є підставами для звільнення від відповідальності позивача доводи представника позивача про те, що у протоколі невірно зазначено адресу, оскільки встановлено, що АДРЕСА_2 є юридичною адресою: АДРЕСА_1 згідно копії довідки сільської ради, яка надана самим позивачем, не вірно зазначено посада та місце роботи, відсутні свідки, поняті адміністративного правопорушення, оскільки продавець ОСОБА_8 визнала свою вину згідно змісту протоколу та копій наданих нею пояснень, відсутня дата складання пояснень та у прізвищі ОСОБА_9 зазначено ОСОБА_9, з огляду на те, що наведені недоліки та неточності у прізвищі, датах у наданих матеріалах правоохоронних органів не спростовують факту виявленого порушення норм чинного законодавства як продавцем ОСОБА_8, яка знаходилася у трудових відносинах з позивачем, так і позивачем.

Щодо посилань представника позивача на те, що працівниками поліції було вчинено провокацію адміністративного правопорушення, слід зазначити, що відповідних доказів щодо звернення позивача із відповідними заявами з приводу вчинення такої провокації стосовно позивача до правоохоронних органів та ініціювання за його скаргою проведення службового розслідування з приводу працівників поліції суду не надано та жодними доказами не підтверджено, а тому зазначене не може бути прийнято до уваги судом в якості доказів на підтвердження протиправності прийняття відповідачем оспорюваного рішення.

Разом з тим, представником відповідача у ході судового розгляду справи було надано достатньо доказів на наведено підстав, які свідчать про обґрунтованість прийняття оспорюваного рішення з урахуванням вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваного рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті вищевказаного рішення відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому підстави для визнання протиправним вказаного вище оспорюваного рішення у адміністративного суду відсутні.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову в повному обсязі.

Виходячи із того, що у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення даного адміністративного позову, позовні вимоги позивача про стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу згідно до вимог ст.ст. 132, 134 Кодексу адміністративного судочинства України також не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб'єкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №000130/04-36-40-06/ від 11.06.2018р. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення ( у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено - 26.09.2018р.

Суддя С.О. Конєва