Справа № 1440/1818/18
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України
01 жовтня 2018 р. № 1440/1818/18
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
доКомандира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , АДРЕСА_2
провизнання незаконними та протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 з вимогами визнати незаконними та протиправними дії командира військової частини щодо безпідставної відмови відшкодувати йому витрати, пов`язані з відрядженням до військової частини НОМЕР_2 м. Вінниця на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2018 №163 та посвідчення про відрядження №656 від 01.06.2018; зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 виплатити незаконно та протиправно невиплачені кошти на відрядження у розмірі 40160,00 гривень.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що в період з 04.06.2018 по 09.06.2018 за наказом відповідача перебував у службовому відрядженні у м. Вінниця. По поверненню з відрядження ним подано звіт від 13.06.2018 на загальну суму витрат 4016 гривень. Але зазначений звіт не було затверджено командуванням військової частини, та у зв`язку з цим позивачу не здійснено компенсацію за витратами.
Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, надіслав до суду відзив, в якому свою позицію виклав наступним чином. У командира військової частини не було правових підстав затверджувати даний авансовий звіт. Відповідно до п.9 наказу Міністра оборони України №105 від 20.02.2017 «Про затвердження Інструкції про відрядження військовослужбовців» підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового кодексу України.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій форсі (із застосування платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми «ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)» №13 від 21.01.2016 фіскальний касовий чек на товари (послуги) розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Касовий чек повинен містити такі обов`язкові реквізити: найменування господарської одиниці; адресу господарської одиниці; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Кодексом; перед номером друкуються великі літери «ПН»; для СГ, що не є платниками ПДВ, - податковий номер або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), перед яким друкуються великі літери «ІД» (ідентифікаційні дані); якщо кількість придбаного товару (обсяг отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру, - кількість, вартість придбаного товару (отриманої послуги); вартість одиниці виміру товару (послуги); код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством); назва товару (послуги); літерне позначення ставки ПДВ праворуч від надрукованої вартості товару (послуги) (для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ); позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо) та суму коштів за цією формою оплати; загальну вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується слово «СУМА» або «УСЬОГО»; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - окремим рядком літерне позначення ставки ПДВ, розмір ставки ПДВ у відсотках, загальну суму ПДВ за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкуються великі літери «ПДВ»; для СГ роздрібної торгівлі, що здійснюють реалізацію підакцизних товарів та зареєстровані платниками акцизного податку (СГ, що зареєстровані платниками іншого податку, крім ПДВ), - окремим рядком розмір ставки такого податку, загальну суму такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкується назва такого податку. У реквізиті «Акцизний податок» його назва наводиться згідно з Кодексом. За потреби дозволяється використовувати скорочення; порядковий номер касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина) проведення розрахункової операції; фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери «ФН»; напис «ФІСКАЛЬНИЙ ЧЕК» та найменування або логотип виробника.
Розрахункова квитанція - розрахунковий документ, бланк якого виготовлений друкарським способом, а окремі реквізити заповнюються від руки або шляхом проставлення штампа при реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) або при видачі коштів покупцеві у разі повернення товару, рекомпенсації послуги, прийняття цінностей під заставу та в інших випадках. Форма № РК-1 розрахункової квитанції наведена в додатку 3 до цього Положення.
Розрахункова квитанція складається з двох частин - корінця та відривної частини.
Відривна частина розрахункової квитанції повинна містити обов`язкові реквізити: напис «РОЗРАХУНКОВА КВИТАНЦІЯ», серію (чотири літери) та номер (шість цифр), нанесені при виготовленні бланка квитанції; найменування СГ; для СГ, що не є платниками ПДВ, - податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), перед яким друкуються великі літери «ІД»; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Кодексом; перед номером друкуються великі літери «ПН»; за наявності на розрахунковій квитанції податкового номера дозволяється не вказувати податковий номер або серію та номера паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта); назви окремих реквізитів, які стосуються даних про товар (послугу), а саме: написи «Назва товару (послуги)», «Вартість о. в.» (вартість одиниці виміру), «ПДВ (%)», «Акцизний податок», «Вартість»; рядки для записування даних про товар (послугу) або про операцію виплати: назва товару (послуги, назва операції виплати), вартість одиниці виміру товару (суми коштів за однією операцією виплати), ставки акцизного податку, ставки ПДВ у відсотках, вартість товару (суми коштів за здійсненими операціями виплати); напис «Сума розрахунку (грн, коп.)» та загальну вартість усіх товарів (послуг), оплачених за однією розрахунковою квитанцією (загальну суму виданих коштів); напис «Розрахунок провів», рядок для підпису особи, яка здійснює розрахунки; дату (день, місяць, рік) проведення розрахунків.
Додані позивачем до авансового звіту документи не відповідають зазначеним вище вимогам, тому у розумінні п.9 наказу МОУ №105 не є такими, що засвідчують вартість понесених у відрядженні витрат. Крім того, квитки на автобус, які позивач додає до авансового звіту не являють собою розрахункові документи, які б засвідчували вартість понесених витрат, так як не мають обов`язкових реквізитів, визначених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України «Про затвердження Типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування» №503 від 25.05.2006. У п.2 цього наказу передбачено, що вартість проїзду, інформація про перевізника, страховика та страхові суми заносяться до квитка тільки друкованим способом, а у квитках доданих позивачем вартість виконано рукописно. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України №59 від 13.03.98 «Про затвердження Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон» витрати, понесені у зв`язку з відрядженням, що не підтверджені відповідними документами (крім добових витрат), працівникові не відшкодовуються.
В судовому засіданні 03.09.2018 позивач підтримав свої позовні вимоги.
Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження 01.10.2018 без проведення судового засідання за наявними матеріалами, які надійшли до суду на час розгляду.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України на посаді начальника відділення зв`язку та радіотехнічного забезпечення штабу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ) та має військове звання підполковник.
01.06.18 наказом командира військової частини НОМЕР_1 відряджено підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення зв`язку та радіотехнічного забезпечення штабу до м. Винниця, військової частини НОМЕР_2 , для проведення звірки облікових даних, строком на 6 днів з 04.06.2018 по 09.06.2018.
По поверненню з відрядження до військової частини за місцем проходження служби, ОСОБА_1 надано звіт про використання коштів, виданих на відрядження або від звіт щодо службового відрядження до м. Винниця протягом 4-9 червня 2018 року на загальну суму 4016 гривень.
Зазначена сума складається: добові 360 гривень, витрати на проїзд на загальну суму 706 гривень, на підтвердження яких надано два квитка на автобус №660844 та №660808, витрати на проживання, на підтвердження яких надано квитанція до прибуткового касового ордеру №906/04/2 на суму 2950 гривень.
Військовою частиною НОМЕР_1 розрахунок з ОСОБА_1 за зазначеним авансовим звітом на час розгляду справи проведено не було.

Відповідно до п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» №98 від 02.02.11 підприємства, установи та організації, що направляють працівників у відрядження, забезпечують їх коштами як аванс для здійснення поточних витрат.
Відповідно до п.7 цієї постанови, державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати на оплату вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях.
Відповідно до додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України №98 від 02.02.11 гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу дорівнює не більш як 600 гривень, а сума добових дорівнює 60 гривень.
Відповідно до п.6 Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України №105 від 20.02.17, військова частина (установа, організація), що відряджає військовослужбовця, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час відрядження (авансом).
Відповідно до п.10 Інструкції, окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням).
Добові витрати відшкодовуються в єдиній сумі незалежно від статусу населеного пункту.
За таких обставин, зазначені у звіті ОСОБА_1 від 13.06.2018 витрати в сумі 360 гривень (60 гривень*6 днів), відповідають кількості днів, які він перебував у відрядженні, а тому безумовно підлягають відшкодуванню військовою частиною, оскільки не потребують спеціального документального підтвердження.
Відповідно до п.7 Інструкції, днем вибуття у відрядження вважається день відправлення поїзда, літака, автобуса або іншого транспортного засобу з населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця, а днем прибуття з відрядження день прибуття транспортного засобу до населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця. У разі відправлення транспортного засобу до 24-ї години включно днем вибуття у відрядження вважається поточна доба, а з 00 годин і пізніше наступна доба. Якщо станція, пристань, аеропорт розташовані за межами населеного пункту, де проходить службу відряджений військовослужбовець, у строк відрядження зараховується час, потрібний для проїзду до станції, пристані, аеропорту. Аналогічно визначається день прибуття відрядженого військовослужбовця до місця служби.
Дата на транспортному квитку (вибуття транспортного засобу з населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця) має збігатися з датою вибуття військовослужбовця у відрядження згідно з наказом про відрядження. Дата на транспортному квитку (прибуття транспортного засобу до населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця) має збігатися з датою прибуття військовослужбовця з відрядження згідно з наказом про відрядження.
Відповідно до п.12 Інструкції військова частина (установа, організація) за наявності підтвердних документів (в оригіналі) відшкодовує в межах граничних сум витрат на найм житлового приміщення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98, витрати відрядженим військовослужбовцям на найм житлового приміщення з розрахунку вартості одного місця в готелі (мотелі), іншому житловому приміщенні за кожну добу такого проживання з урахуванням включених до рахунків на оплату вартості проживання витрат на користування телефоном, холодильником, телевізором та інших витрат.
Відповідно до п.25 Інструкції військовослужбовцям відшкодування витрат на найм житлового приміщення не проводиться у разі надання відрядженому безкоштовного житлового приміщення.
Відомостей про те, що позивачу за місцем відрядження у військовій частині НОМЕР_2 надавалось житло для проживання, відповідачем не надано. Сума витрат на проживання зазначеним позивачем у звіті 590 гривень за добу, відповідає вимогам визначеним постановою Кабінету Міністрів України №98 від 02.02.2011.
Статтею 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі - продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
Таким чином, заповнення вручну реквізитів, зазначених у типових формах квитків на проїзд пасажирів на міжміських маршрутах, не суперечить вимогам до розрахункових документів, що передбачені статтею 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Закон має вищу юридичну силу по відношенню до підзаконних нормативно-правових актів, якими є інструкції міністерств, відомств. Тому, якщо одне і теж питання два інших між собою правових документів регулюють по різному то застосовується правовий документ, який має вищу юридичну силу. В даному випадку слід застосовувати Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині способу заповнення проїзного документу.
Щодо п.2 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України №503 від 25.05.2006 про те, що вартість проїзду за розрахунками пасажирських перевізників, інформація про перевізника, страховика та страхову суму вносяться у квитки друкованим способом, на яку посилається відповідач, як підставу для відмову у відшкодуванні позивачу витрат, то на думку суду, ця вимога перш за все стосується перевізника, який повинен забезпечити пасажирів відповідними квитками.
Сама форма квитка наданого позивачем разом зі звітом відповідає формі затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №503 від 25.05.2006.
Квитанція до прибуткового касового ордеру про отримання від ОСОБА_1 плати за проживання ФОП ОСОБА_3 є безумовно розрахунковим документом, відповідно до ст.2 Закону, а тому посилання відповідача на його неналежність судом не вважається достатньою.
Поза розумним сумнівом є факт того, що ОСОБА_1 за розпорядженням відповідача в період з 04.09.2018 по 09.06.2018 перебував у службовому відрядженні у м. Вінниця. Проїзд та проживання у відрядженні потребує витрат у розмірах, які не перевищують сум визначених у звіті позивача.
У разі сумнівів відповідача у правдивості наданих підзвітною особою документів, що підтверджують витрати, він був не позбавлений можливості перевірити їх справжність у отримувачів коштів. Разом з тим, будь-яких аргументів на спростування наданих підзвітною особою розрахункових документів, військовою частиною не надано.
За таких обставин, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позову у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_4 ) до Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_5 ) задовольнити.
2. Визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 щодо відмови відкодувати ОСОБА_1 витрати, пов`язані з відрядженням до військової частини НОМЕР_2 м. Вінниця на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.18 №163 та посвідчення про відрядження №656 від 01.06.18.
3. Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_1 кошти, пов`язані з відрядженням до військової частини НОМЕР_2 м. Вінниця на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.18 №163 та посвідчення про відрядження №656 від 01.06.18, в розмірі 4016 гривень (чотири тисячі шістнадцять грн.).
4. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко