Справа № 814/2109/17
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 р. № 814/2109/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, м. Херсон, 73003
до відповідача:Головного управління Державної Фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 05.04.2017р. № 532-1303,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.04.2017р. № 532-1303, винесеного відповідачем, яким визначено позивачу податкове зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб в сумі 5577,03грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він не має права власності чи права користування ділянкою під належними йому нежитловими приміщеннями, які знаходяться в межах багатоквартирного житлового будинку, а тому у нього не виникає обов'язку сплати земельного податку. Крім того, позивач вказує, що відповідачем не долучено жодного розрахунку податкового зобов'язання, що є незрозумілим, яко базу оподаткування використовував відповідач при нарахуванні земельного податку, і чи були взяті ним до уваги вимоги п.287.8 ст.287 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки згідно ст.269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі. Податкове повідомлення рішення прийняте з урахуванням п.287.8 ст.287 ПК України, тому позивач як власник нежитлового приміщення у багатоквартирному жилому будинку, що знаходиться на земельній ділянці, зобов'язаний сплачувати земельний податок з фізичних осіб. До відзиву відповідач додав розрахунок податкового зобов'язання по земельному податку за 2017рік та висновок відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску управління податків і зборів з фізичних осіб.

Ухвалою суду від 10.11.2017 року провадження у справі зупинено до надання відповідачем додаткових доказів по справі.

Ухвалою суду від 30.07.2018 року провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

05.04.2017р. Головним управлінням ДФС у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення № 532-1303, яким визначено позивачу податкове зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб в сумі 5577,03 грн згідно п.286.5 ст.286 ПК України.

Згідно договору дарування нежитлових приміщень від 28.07.2011р., посвідченого приватним нотаріусом ММНО Дворецькою О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1962, ОСОБА_1 набуто у власність приміщення магазину промислових товарів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 410,1кв.м. на першому поверсі житлового будинку.

22.02.2016 р. на підставі договору міни, посідченого приватним нотаріусом ММНО Димовим О.С., зареєстрованим в реєстрі за № 215, позивачем було відчужено 39/100 частин нежитлових приміщень за вказаною адресою на загальну площу 158,2кв.м.

Отже, станом на 01.01.2017р. позивач є власником 61/100 часток нежитлового приміщення магазину промислових товарів за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 251,9кв.м. на першому поверсі житлового будинку.

Згідно підпунктам 14.1.72 , 14.1.73 пункту 14.1 ст. 14 ПК України земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні особи та фізичні особи, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 ст.269 ПК УКраїни платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 370.1 пункту 270.1 ст.270 ПК України обєктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 287.7 ст.287 ПК України визначено, що у разі надання в оренду земельних ділянок (в межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податком за площі, що надаються в оренду, обчислюються з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Виходячи з матеріалів справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не має права власності чи користування земельною ділянкою під належними йому нежитловими приміщеннями, оскільки останні знаходяться в межах багатоквартирного житлового будинку, тому випливає висновок, що у позивача не виникає обов'язку сплачувати земельний податок.

Статтею 271 ПК України передбачено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом та площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно з п.274.1 ст.274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше З відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Згідно з пунктом 287.8 ПК власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Отже, п. 287.8 ст. 287 ПК України вимагає визначення частки кожного із співвласників будинку у земельній ділянці під цим будинком та частки у прибудннковій території, що може бути здійснено лише спільно усіма співвласниками житлового будинку та нежитлових приміщень у будівлі та за умов відведення органами місцевого самоврядування відповідної прибудинкової території.

Крім того, згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку позивач є платником єдиого податку другої групи за ставкою 20%, а приміщення за адресою АДРЕСА_2 є місцем його господарської діяльності (а.с. 23).

Відповідно до пп. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з, зокрема, податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Таким чином, відповідачем не враховано, що позивач взагалі не може бути платником земельного податку за вказаною адресою.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що осаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.04.2017 року №532-1303, яким визначено позивачу зобов'язання зі сплати земельного податку на суму 5577,03 грн. за податковою адресою АДРЕСА_2 є протиправним, оскільки: позивач не є власником або користувачем земельної ділянки за вказаною адресою; відповідач не долучив до податкового повідомлення-рішення розрахунок, з якого б можна було встановити базу та об'єкт оподаткування, порядок нарахування суми податкового зобов'язання ( в т.ч. порядок визначення частки позивача у праві на земельну ділянку під житловим будинком та чи відводилась співвласникам житлового будинку взагалі органами місцевого самоврядування така земельна ділянка).

Крім того, відповідач не врахував, що ОСОБА_1 не є платником земельного податку, оскільки перебуває на обліку в органах ДФС як платник єдиного податку 2 групи та здійснює господарську діяльність за податковою адресою АДРЕСА_2.

Згідно п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.04.2017 року №532-1303, прийняте всупереч нормам Податкового кодексу України, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено перед судом про правомірність формування рішення та відповідність його нормам Податкового кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати належить повернути позивачу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, м. Херсон, 73003, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління Державної Фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.04.2017р. № 532-1303, винесене Головним управлінням ДФС у Миколаївській області (), яким визначено ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) податкове зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб в сумі 5577,03грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної Фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, м. Херсон, 73003, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов