Справа № 0440/6578/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2018 року Справа № 0440/6578/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов'язання вчинити певні дії., -
Обставини справи: ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати висновок Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №2514/14.26-89 від 17.07.2018 року про внесення доповнень до актового запису про народження мого сина ОСОБА_3 №651 від 09.08.2003 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області відомостей про національність матері дитини "німкеня"; доповнень до актового запису про шлюб №15 від 18.08.2000 року, складеного виконавчим комітетом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області - національності нареченої "німкеня"; внесення змін до актового запису про народження №87 від 16.11.1979 року, складеного виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області - національності батька дитини з "українець" на "німець";
- зобов'язати Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні доповнення до актового запису про народження мого сина ОСОБА_3 №651 від 09.08.2003 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, вказавши у графі національність матері дитини - "німкеня";
- зобов'язати Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні доповнення до актового запису про шлюб №15 від 18.08.2000 року, складеного виконавчим комітетом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, вказавши у графі національність нареченої - "німкеня";
зобов'язати Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні доповнення до актового запису про народження №87 від 16.11.1979 року, складеного виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, виправивши у графі національність батька дитини - з "українець" на "німець".
Ухвалою суду від 03.09.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
В судове засідання призначене на 26.09.2018 року сторони по справі не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
25.09.2018 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без представника відповідача, правом на надання відзиву на позов не скористався.
26.09.2018 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Відповідно до п.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин та керуючись приписами ч.9 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах. На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд,-
Листом від 17.07.2018 року №2514/14.26.89 Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області розглянув заяву ОСОБА_2 про внесення доповнень до актового запису про народження №651 від 09.08.2003 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області національності матері дитини "німкеня"; доповнень до актового запису про шлюб №15 від 18.08.2000 року, складеного виконавчим комітетом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області - національності нареченої "німкеня"; внесення змін до актового запису про народження №87 від 16.11.1979 року, складеного виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області - національності батька дитини з "українець" на "німець", та повідомив, що порядок зміни національності законодавством не передбачено. Окрім того, даним законом не передбачено, які документи підтверджують факт приналежності до певної національності. До того ж в актовому записі про народження №651 від 09.08.2003 року, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області відсутня графа національності матері дитини, так само, як і в актовому записі про шлюб заявниці №15 від 18.08.2000 року. На даний час п.6 Розділу І "Положення про паспорт громадянина України", затвердженого постановою ВРУ від 26.06.1992р. чітко визначає відомості, що містяться в паспорті громадянина України. З вищевикладеного вбачається, що відновлення національності та встановлення національної приналежності до компетенції відділу ДРАЦС не входить. Враховуючи викладене, Нікопольський міськрайонний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області не може внести доповнення до актовий записів. Для вирішення даного питання запропоновано звернутись до суду для встановлення факту, що має юридичне значення.
Не погоджуючись із відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 27.07.1986р. (повторне) ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2.), в графі батько зазначено: ОСОБА_4, національність "українець", в графі мати ОСОБА_5, національність "українка".
28.01.2015 року ОСОБА_2 видано повторно свідоцтво про народження НОМЕР_3, в графі батько зазначено: ОСОБА_4, в графі мати ОСОБА_5. У графах "громадянство" стоїть "-" (прочерк).
Згідно свідоцтва про шлюб (повторно) НОМЕР_4 від 30.01.2015 року, 18.08.2000 року укладено шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_7.
09.08.2003 року видано свідоцтво про народження ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3.) НОМЕР_5, в графі батько зазначено - ОСОБА_7, в графі мати зазначено - ОСОБА_2. У графах "національність" відомості відсутні, стоїть "-" (прочерк).
Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Нікопольської районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області УРСР від 27.06.86 №188, затверджено рішення Ради опіки та піклування щодо зміни прізвища неповнолітньої ОСОБА_2 з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2", та внести виправлення прізвища "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2" в записі акта про народження №87 складеного виконкомом Червоногригорівської селищної Ради народних депутатів 16.11.1979 року на гр.ОСОБА_2.
У відомостях щодо змін, внесених до відомостей актового запису, Запис №1, у графі відомості про дитину вказано, прізвище "ОСОБА_2" змінено на "ОСОБА_2".
Також, позивачем у позові, зазначено, що записана в її свідоцтві про народження національність батька «українець» не є його вільним вибором, оскільки за своє життя, він, враховуючи суспільно-політичні відносини, які склались після війни, утисків радянської влади, знаючи, що по лінії батька, він "німець" та виховуючись в родині, де зберігались німецькі традиції, змушений був зберегти національність "українець", яку отримав по лінії матері, для збереження свободи та життя, що суперечило дійсним національним і родинним зв'язкам.
Крім того, позивач стверджує, що дотримується культурних і релігійних традицій, етнічних особливостей німців, дана культура була домінуючою в її родині, в побуті також дотримується всіх німецьких традицій та звичаїв.
Отже, вищевказаними матеріалами справи підтверджується факт належності діда позивача, батька позивача - ОСОБА_9, ОСОБА_4 до німецького народу.
Цей факт, у свою чергу, свідчить також про приналежність до німецького народу самого позивача, що є підставою вважати ОСОБА_2 за національністю "німкеня".
Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про національні меншини в Україні" від 25.06.1992 № 2494-XII, Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 №2398-VI, Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5.
Відносини, що пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", який також визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Згідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.
Частиною 1 статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" встановлено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.
Згідно з ч.2 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.
Відповідно до п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011року №96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.
Статтею 269 Цивільного кодексу України передбачено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.
Згідно зі статтею 270 Цивільного кодексу України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.
Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи.
Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.
Відповідно до ст.271 Цивільного кодексу України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.
Статтею 272 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники.
Фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав.
Відповідно до ст.273 Цивільного кодексу України органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав.
Юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов'язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов'язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені.
Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права.
Статтями 275, 276 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.
Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.
Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права.
Відповідно до статті 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.
Статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, ратифікованої Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997р., визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.
Згідно зі ст.ст.1,3 Закону України "Про національні меншини в Україні" Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом Держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.
Зокрема, судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 не стверджує про помилки під час складення актових записів або їх неправильність, натомість лише зважаючи на передбачене ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» право щодо обрання чи відновлення (зміни) національності, позивач бажає зазначити в графі "національність матері" актового запису про народження сина ОСОБА_3 №651 від 06.08.2003р., "німкеня", внести зміни до актового запису про народження №87 від 16.11.1979 року, виправивши у графі національність батька дитини - з "українець" на "німець", внести доповнення до актового запису про шлюб №15 від 18.08.2000 року, вказавши у графі національність нареченої - "німкеня".
За приписами пункту 1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.
Відповідно до пункту 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.
Пунктом 2.6. Правил передбачено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (п. 2.16.7. Правил).
Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" від 07.07.1995 №12 суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).
Відмова відповідача фактично зводиться до того, що актовий запис цивільного стану про народження №651 від 09.08.2003 року не містить графи національність матері дитини, та актовий запис про шлюб №15 від 18.08.2000 року не містить графи щодо національності нареченої.
Так, постановою КМУ від 12.09.2002 року №1367 "Про затвердження зразків книг реєстрації актів цивільного стану та описів бланків свідоцтв, що видаються державними органами реєстрації актів цивільного стану "(чинного на час складення актового запису про народження №651 від 09.08.2003 року) дійсно не передбачено графу "національність".
Згідно зразків актових записів про шлюб та народження відсутня графа "Національність", однак, наявна графа "Для відміток". Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1367 не вбачається, що саме законодавець хотів віднести до графи "Для відміток" (які саме необхідні примітки зазначати у даній графі), тому на думку суду, для захисту прав, свобод та інтересів позивача, відповідач мав можливість внести до зазначеної графи інформацію щодо "національності нареченої та "національності матері".
Також, суд вважає можливим зазначити, що внесення інформації щодо "національності нареченої" та "національності матері" до графи "Для відміток" у актових записах про шлюб та про народження, жодним чином не впливає ані на інтереси держави, ані на інтереси суспільства в цілому.
Стаття 8 Конституції України визначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Конституція України гарантує кожній особі вільний вибір належності до національних меншин.
Таким чином, суд приходить висновку, що відмова Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області у внесенні доповнень до актових записів про шлюб №15 від 18.08.2000 року, про народження №87 від 16.11.1979 року та про народження №651 від 09.08.2003 року, викладена в листі від 17.07.2018 №2514/14.26-89, є такою, що обмежує право позивача на приналежність до німецького народу, а відтак є протиправною.
Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про зобов'язання відповідача внести відповідні доповнення до актового запису про народження ОСОБА_3 №651 від 09.08.2003 року, вказавши інформацію про національність матері дитини - "німкеня", до актового запису про шлюб №15 від 18.08.2000 року вказавши інформацію щодо національності нареченої - "німкеня", до актового запису про народження №87 від 16.11.1979 року виправивши у графі національність батька дитини - з "українець" на "німець", підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення адміністративного позову ОСОБА_10 до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме, судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок.)
Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправною відмову Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у внесенні доповнень до актового запису про народження №651 від 09.08.2003 року, актового запису про шлюб №15 від 18.08.2000 року та виправлень до актового запису про народження від 16.11.1979 року №87, викладену в листі №2514/14.26-89 від 17.07.2018 року.
Зобов'язати Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 №651 від 09.08.2003р., складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, шляхом доповнення актового запису інформацією про національність матері дитини - "німкеня".
Зобов'язати Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про шлюб №15 від 18.08.2000р., складеного виконавчим комітетом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, шляхом доповнення актового запису інформацією про національність нареченої - "німкеня".
Зобов'язати Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження №15 від 16.11.1979р., складеного виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, виправивши у графі національність батька дитини - з "українець" на "німець".
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко