Справа № 0540/6946/18-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 р. Справа№0540/6946/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Галатіна О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Бахмутської міської ради Донецької області про скасування рішення №А-26601-214.12.2017 та зобов'язання здійснити певні дії, суд -

В С Т А Н О В И В :

10 серпня 2018 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Бахмутської міської ради Донецької області про скасування рішення №А-26601-214.12.2017 та зобов'язання здійснити певні дії.

В обґрунтування позовних зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали за адресою: АДРЕСА_1, разом з наймачем житлового приміщення ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. У лютому 2018 року позивачі звернулися до Бахмутської міської ради Донецької області із заявою щодо зняття з реєстраційного обліку померлу ОСОБА_3. 06 березня 2018 року Бахмутською міською радою Донецької області листом № А-26601-2 позивачам відмолено у знятті з реєстраційного обліку померлу ОСОБА_3, через те, що ними не надано повного пакета документів, а саме: не надано свідоцтво про смерть на ім'я ОСОБА_3. В подальшому позивачі звернулися до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою щодо надання копії свідоцтва про смерть на ім'я ОСОБА_3. 14 березня 2018 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану роз'яснено позивачам, що вони можуть звернутися щодо повторної видачі свідоцтва про смерть на підставі документів, які підтверджують родинні стосунки заявника з померлим або право на спадкування.

Позивачі не погоджуючись із відмовою просять суд:

- визнати незаконним рішення відповідача від 06.03.2018 року за № А-26601-214.12.12017 року, яким позивача було відмовлено щодо зняття з реєстраційного обліку померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

- зобов'язати відповідача зняти з реєстраційного обліку померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. 09 жовтня 2018 року через канцелярію суду надали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивач, як учасник судового процесу зловживає процесуальними правами, на думку відповідача позов є необґрунтованим. Відповідач вказує на те, що відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленого прядку; інших документів. Вказав, що позивачі в супереч нормам статті 9-1 Закону України № 1382 та п. 11 Правил реєстрації місця проживання, не надали документів передбачених правилами. Посилаючись на вказані обставини просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1, разом з наймачем житлового приміщення ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У лютому 2018 року позивачі звернулися до Бахмутської міської ради Донецької області із заявою щодо зняття з реєстраційного обліку померлу ОСОБА_3. 06 березня 2018 року Бахмутською міською радою Донецької області листом № А-26601-2 позивачам відмолено у знятті з реєстраційного обліку померлу ОСОБА_3, через те, що ними не надано повного пакета документів, а саме: не надано свідоцтво про смерть на ім'я ОСОБА_3.

В подальшому позивачі звернулися до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою щодо надання копії свідоцтва про смерть на ім'я ОСОБА_3.

14 березня 2018 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану роз'яснено позивачам, що вони можуть звернутися щодо повторної видачі свідоцтва про смерть на підставі документів, які підтверджують родинні стосунки заявника з померлим або право на спадкування.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням про відмову у знятті з реєстрації місця проживання, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Статтею 33 Конституції України передбачено , що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Питання реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання осіб врегульовано Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-VI (далі по тексту - Закон № 1382) та Постановою Кабміну "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру" від 02 березня 2016 року № 207 (далі по тексту - Правила № 207).

Згідно ст. 2 Закону № 1382 громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації (ст. 7 Закону № 1382).

Орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 11 Закону № 1382).

Відповідно до п. 6 Правил № 207 у разі коли особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку.

Документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративні послуги". Особа може доручити в установленому законодавством порядку подати заяву про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання відповідній посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителю багатоквартирного будинку за місцем її проживання (п. 8 Правил № 207).

Таким чином, законодавець передбачив можливість звернення осіб до відповідного суб'єкта владних повноважень для зняття з реєстрації місця проживання через своїх представників, за умови наявності довіреності, якою представники уповноважуються на здійснення відповідних дій.

Згідно п. 26 Правил № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

1) заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11;

2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

3) свідоцтва про смерть;

4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

5) інших документів, які свідчать про припинення:

6) підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні);

7) підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту);

8) підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Разом із заявою особа подає:

1) документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору;

2) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються:

1) документ, що посвідчує особу представника;

2) документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами).

Наведене кореспондується із положеннями статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1 (п. 9 Правил № 207).

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону (абз. 2 ст. 7 Закону № 1382).

Пунктом 11 Правил № 207 визначено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що особа може звернутися до уповноваженого органу особисто або через свого представника з заявою про зняття з реєстрації з місця проживання за формою згідно з додатком 11, визначеним Правилами реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженого Постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 207.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що позивач звернувся до відділу ведення реєстраційного обліку місця проживання фізичних осіб з заявою, яка не відповідає формі заяви, затвердженої Правилами реєстрації місця проживання.

Крім того, суд звертає увагу, законодавець визначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11 Постанови п. 26 зняття щ реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку.

Оскільки, позивачем не надано жодних документів, які підтверджують родинні стосунки заявника з померлим або право на спадкування, йому було правомірно відмолено в надані копії свідоцтва про смерть.

Таким чином, позивачі звертаючись до Бахмутської міської ради Донецької області із заявою про зняття з реєстраційного обліку померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не надали повним пакет документів, які передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Суд приходить висновку, що відповідач відмовляючи у знятті з реєстрації місця проживання померлої особи діяв у межах та спосіб визначений законом.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач може звернутися до відділу ведення реєстраційного обліку місця проживання фізичних осіб з заявою про зняття з місця реєстрації за формою визначеної додатком 11 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених Постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 207, а також з наданням документів, які передбачені п. 26 зазначених правил.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Бахмутської міської ради Донецької області про скасування рішення №А-26601-214.12.2017 та зобов'язання здійснити певні дії

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові у задоволенні позову судовий збір не відшкодовується.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Бахмутської міської ради Донецької області про скасування рішення №А-26601-214.12.2017 та зобов'язання здійснити певні дії - відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 09 жовтня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Галатіна О.О.