Справа № 0640/4046/18
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року м.Житомир справа № 0640/4046/18

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: представник позивача ОСОБА_1,

представники відповідача Байдала І.Г., Рашин Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, від 06.07.2018, рішення № та вимоги № від 06.07.2018,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 48420,73грн. та застосування штрафної санкції в сумі 24210,37грн.;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з військового збору в сумі 4035,07грн. та застосування штрафної санкції в сумі 2017,54грн.;

- рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 13808,87грн.;

- вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року про донарахування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 69044,33грн.

Ухвалою суду від 14.08.2018року відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.09.2018року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Відповідачем була проведена планова виїзна документальна перевірка платника з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів та єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016року по 31.12.2017року. За результатами такої перевірки, на думку представника Позивача, уповноважені особи податкового органу безпідставно прийшли до висновку в частині зменшення платником чистого оподаткованого доходу за 2016рік в результаті не включення до нього 269004,00грн. акцизного податку від продажу паливно-мастильних матеріалів. Інші виявлені в ході перевірки порушення Позивачем визнаються і не оскаржуються.

Як пояснив представник Позивача, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 вказані суми акцизного податку своєчасно та в повному обсязі сплатив до бюджету, а тому такі кошти не можуть бути вважатися його доходом і не можуть відноситися до його оподаткованого доходу за 2016рік. Певні правові колізії податкового законодавства з цього приводу підлягають трактуванню виключно на користь платника. Такий протиправний висновок податкового органу призвів до безпідставного збільшення платнику податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 48420,73грн., та з військового збору в сумі 4035,07грн. та застосування штрафних санкцій в оскаржуваних розмірах.

Крім того, на думку представника Позивача, податковим органом не приймалося жодного рішення про донарахування платнику єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 69044,33грн., а тому були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій за несплату цього єдиного внеску та вимоги про його сплату.

Представники Відповідача, Головного управління ДФС у Житомирській області, проти позову заперечили і пояснили, що дійсно з 14.05.2018року по 04.06.2018року уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена проведена планова виїзна документальна перевірка платника з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів та єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016року по 31.12.2017року. За результатами такої перевірки, окрім інших порушень, було встановлено зменшення платником свого чистого оподаткованого доходу за 2016рік в результаті не включення до нього 269004,00грн. акцизного податку від продажу паливно-мастильних матеріалів. Таке та інші порушення правомірно стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, рішень і вимоги.

Представники Відповідача вважають, що податкове законодавство, що було чинне протягом 2016року, не передбачало підстав не включення сум акцизного податку до чистого оподаткованого доходу. Крім того, вважають, що саме вимога про сплату певних сум єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є належним рішенням податкового органу щодо донарахування такого внеску.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представників Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено, що з 14.05.2018року по 04.06.2018року уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена планова виїзна документальна перевірка платника з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів та єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016року по 31.12.2017року, про що був складений відповідний акт перевірки від 11.06.2018року.

За результатами такої перевірки було винесено:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року про збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 58963,15грн. та застосування штрафної санкції в сумі 29481,58грн.;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з військового збору в сумі 4913,60грн. та застосування штрафної санкції в сумі 2456,81грн.;

- рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 13808,87грн.;

- вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року про донарахування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 69044,33грн.

Відповідно до позовних вимог Позивача, висновків, зазначених в акті перевірки від 11.06.2018року, пояснень представників податкового органу в судовому засіданні, суть спору між сторонами зведена виключно щодо наявності чи відсутності правових підстав для віднесення до чистого оподаткованого доходу Позивача за 2016рік 269004,00грн. акцизного податку від продажу паливно-мастильних матеріалів.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивачем протягом 2016року 269004,00грн. акцизного податку, отриманого в ціні реалізованих паливно-мастильних матеріалів, своєчасно та в повному обсязі перерахував до відповідного бюджету.

Доводи податкового органу про обов'язковість включення 269004,00грн. акцизного податку до чистого оподаткованого доходу Позивача за 2016рік не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на наступне.

Безспірно, відповідно до пп. 14.1.4 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-VI (далі - ПКУ) акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених ПКУ як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції). Підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з Українським класифікатором товарів зовнішньоекономічної діяльності, на які ПКУ встановлено ставки акцизного податку (пп. 14.1.145 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Доводи податкового органу стосовно включення акцизного податку до складу доходів Підприємця основані виключно на аналітичному аналізі граф Книги обліку доходів і витрат, без наведення конкретної норми права, яка порушена Позивачем.

Разом з тим, податковим органом не враховано, що метою ведення зазначеної Книги, є облік доходів і витрат Підприємця, а не встановлення правил оподаткування.

Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є доходом Державного бюджету, а не підприємця, оскільки витрати по його сплаті не є такими, що належать до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів від провадження господарської діяльності. Подальше законодавче врегулювання цього питання шляхом внесення відповідних змін до Податкового кодексу України посвідчує правомірність доводів представника Позивача.

Суд також погоджується із доводами представника Позивача щодо застосування до спірної операції податкового принципу презумпції правомірності рішень платника податку.

Посилання податкового органу на положення пункту 177.4 статті 174 Податкового кодексу України є неприйнятним, оскільки нормами цього пункту (в редакції, що діяв впродовж 2016 року) наведений перелік витрат, який безпосередньо пов'язаний з отриманням доходів, у той час коли системний аналіз статті 177 цього Кодексу, з урахуванням пункту 177.2 та підпункту 177.4.4 цієї статті встановлюють правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, за якими до витрат належать документально підтверджені витрати, пов'язанні з господарською діяльністю такої особи, перелік яких не є вичерпним. Намагання податкового органу обмежити цей перелік посиланням на положення податкового закону, норма якого у цій частині має інше правове навантаження, та на графу Книги обліку доходів і витрат є хибним.

Суд зазначає, що результати оподаткування у будь-якому випадку є похідними від здійснення (провадження) підприємцем господарської діяльності, обмеження його витрат пов'язаних з господарською діяльність призведе до обмеження господарської компетенції і, як наслідок, вплине на свободу підприємницької діяльності взагалі.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018р. у справі N 821/274/17 ( К/9901/3351/17) і відповідно до вимог ст.242 КАС України враховується судом при вирішення спірних відносин.

Зазначене свідчить про правомірність дій Позивача як платника щодо не включення 269004,00грн. акцизного податку до свого чистого оподаткованого доходу за 2016рік та відсутність підстав у податкового органу збільшувати Позивачу грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 48420,73грн., та грошове зобов'язання з військового збору в сумі 4035,07грн. та застосувати відповідні штрафні санкції.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 48420,73грн. та застосування штрафної санкції в сумі 24210,37грн., та податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2018року в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з військового збору в сумі 4035,07грн. та застосування штрафної санкції в сумі 2017,54грн. винесені не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для його винесення, а тому є протиправними та підлягають скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Судом встановлено та визнається сторонами, що висновок податкового органу щодо необхідності включення Позивачем 269004,00грн. акцизного податку до свого чистого оподаткованого доходу за 2016рік також став підставою для винесення оскаржуваних вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року в частині донарахування Позивачу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 59180,87грн. та рішення № від 06.07.2018року в частині застосування штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 11836,17грн.

Одночасно суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника в суді щодо відсутність належного окремого рішення податкового органу про визначення (донарахування) платнику єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 69044,33грн. Такі доводи не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Частиною третьої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За змістом частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та п.2 розділу VI Інструкції про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року N 449, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки). Тобто, рішення органом доходів і зборів (податковим органом) про донарахування платнику сум єдиного внеску виноситься виключно у формі вимоги.

Таким чином, Відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом винесена оскаржувана вимога № від 06.07.2018року про донарахування Позивачу сум єдиного внеску.

Разом з тим, при проведенні розрахунку суми єдиного внеску Відповідач безпідставно до суми виплат (доходу) Позивача, на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, включив 269004,00грн. акцизного податку, що призвело до безпідставного збільшення донарахованої суми такого внеску на 59180,87грн. Таке безпідставне збільшення розміру донарахованого єдиного внеску в свою чергу призвело до безпідставного збільшення штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 11836,17грн.

Зазначене свідчить, що вимога Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року в частині донарахування Позивачу сум єдиного внеску в сумі 59180,87грн. та рішення № від 06.07.2018року в частині застосування штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 11836,17грн. винесені не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для його винесення, а тому є протиправними та підлягають скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 у вигляді судового збору в сумі 2732,76грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 48420,73грн. та застосування штрафної санкції в сумі 24210,37грн.;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з військового збору в сумі 4035,07грн. та застосування штрафної санкції в сумі 2017,54грн.;

- вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року в частині донарахування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 59180,87грн.;

- рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018року в частині застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 11836,17грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (12701, АДРЕСА_1, ІКПП НОМЕР_2) у вигляді судового збору в сумі 2732,76грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області (10003, м.Житомир, вул.Юрка Тютюнника,7, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 05 жовтня 2018 року