Справа № 524/5937/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 524/5937/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Григорова А.М. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП Лисенко Івана Сергійовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.08.2018, суддя Предоляк О.С., вул. Першотравнева, 29/5, м. Кременчук, Полтавська,а, 39600, повний текст складено 23.08.18 по справі № 524/5937/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП Лисенко Івана Сергійовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП Лисенка Івана Сергійовича (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №191958 від 12 липня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12.07.2018 відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №191958 за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що він керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» ПДР України і здійснив рух у напрямку, що суперечить вимогам знаку. Вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки під час розгляду справи інспектором не було з'ясовано всі обставини справи, не прийняті до уваги пояснення позивача. Стверджує, що інспектор поліції Лисенко І.С. розглянув справу однобічно та упереджено, встановивши склад адміністративного правопорушення на припущеннях.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.08.2018 позов ОСОБА_2 задоволено. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР 191958, винесену 12 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що інспектор патрульної поліції правомірно виніс оскаржувану постанову, не порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів вважає за можливим розглянути справу по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою серії ВР №191958 від 12 липня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що водій ОСОБА_2, рухаючись в м.Кременчуці по вул. Гранітній, 18, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», чим порушив п. 8.4 г ПДР України.

Не погоджуючись із зазначеною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач діяв дотримуючись правил дорожнього руху, не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, та не міг виконати вимоги знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», через невідповідність даного знаку до стандарту України ДСТУ 4100-2014 п.10.1.1 на момент винесення оскаржуваної постанови.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюється Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з пунктом 11.1 Правил дорожнього руху кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху "смуга руху" - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

Правилами дорожнього руху визначено, що знак 5.16 "Напрямки руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Знаки 5.16 і 5.18, що дозволяють поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, дозволяють також розворот з цієї смуги.

Дія знаків 5.16 і 5.18, встановлених перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 і 5.18, установлені на ньому, не дають інших вказівок.

Таким чином, на ділянку дороги, по якій рухався позивач, поширює свою дію дорожній знак 5.16, який вказує, що для повороту транспортного засобу наліво потрібно зайняти крайню ліву смугу, для руху прямо - середню та крайню праву смугу відповідно.

Положеннями частини 1 статті 122 КУпАП визначено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 222 КУпАП визначено компетенцію органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд першої інстанції встановив, що позивач порушив Правила дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, однак при дослідженні відеофайлів, наданих позивачем, встановлено, що дорожній знак 5.16 «Напрямок руху по смугах» дійсно знаходиться на вул. Гранітній перед перехрестям із вул. Хорольською, але через згущення гілок дерев, знак не видно.

Відеозапис, наданий відповідачем до відзиву, демонструє факт проїзду позивачем перехрестя вул. Гранітної та вул. Хорольської в напрямку прямо. Також разом із відзивом надано копії фотознімків з місця події, на яких не зазначено дата та час зйомки.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В п.8.1, 8.2 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 п.10.1.1 Дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

На ділянках доріг, де дорожню розмітку важко побачити (сніг, бруд тощо) або не можна відновити, повинні бути установлені відповідні за змістом дорожні знаки.

Пункт 8.4 ПДР України передбачає, що дорожні знаки (додаток1)поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в)заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог частини 2 статті 77 КАС України, не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова серії ВР 191958, винесена 12 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, оскільки позивач діяв дотримуючись правил дорожнього руху, не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, та не міг виконати вимоги знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», через невідповідність даного знаку до стандарту України ДСТУ 4100-2014 п.10.1.1 на момент винесення оскаржуваної постанови.

Вимоги позивача про закриття провадження у справі також підлягають задоволенню, оскільки за приписами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд у разі скасування рішення суб'єкта владних повноважень має закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.08.2018 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП Лисенко Івана Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.08.2018 по справі № 524/5937/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров В.В. Старостін