Справа № 2040/6332/18
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 р. № 2040/6332/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ломаги А.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Лавренчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.06.2018 року №-2030.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.06.2018 року №-2030 ґрунтується на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, тому є неправомірним та прийнятим з порушенням норм діючого законодавства України. Крім того, зазначено, що сума грошового зобов'язання у спірному податковому повідомленні-рішенні розрахована з порушенням чинного законодавства, а розрахунок коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки землі здійснений відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства щодо його розміру та без наявних для цього повноважень. Також, позивач зазначив, що відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення поза межами встановлених Податковим кодексом України строків, що є підставою для скасування вказаного податкового повідомлення - рішення №-2030 від 04.06.2018 року.

Ухвалою судді від 09.08.2018 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження на 05.09.2018 р. о 10:00 год.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов, відповідно до якого зазначив, що у спірних правовідносинах діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок встановлення, нарахування, сплати та відповідальність за порушення порядку перерахування орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності визначаються Законом України "Про орендну землі" від 06.10.1998 р. №161-XIV та Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 та 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно із підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні

Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата) (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК).

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 21 Закону України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV "Про оренду землі" встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов'язковою умовою для виникнення у контролюючого органу обов'язку нараховувати фізичній особі земельний податок є статус даної особи як землевласника/землекористувача.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК).

Відповідно до пункту 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Як встановлено судом, 29.08.2006 р. між позивачем, ОСОБА_3 (в якості орендаря) та Харківської міською радою (в якості орендодавця) було укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення-землі промисловості, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,5462 га, зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в Державному реєстрі земель від 29.08.2006 р. за № 49 (а.с.15-17).

Відповідно до п.п. 5, 9-13 вказаного договору встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1029377 грн. Орендна плата за земельну ділянку вноситься Орендарем у грошовій формі на рахунок Державного казначейства у Харківський області. Інформація щодо реквізитів отримується у відповідному органі державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки. Розмір орендної плати в місяць за земельну ділянку згідно з довідкою № 2574/06 від 19.04.2006 року становить: 2006 рік: 2184,08 гривень (дві тисячі сто вісімдесят чотири гривні вісім копійок); з 2007 року: 3165,33 гривень (три тисячі сто шістдесят п'ять гривень тридцять три копійки).

У п.10-13 договору також зазначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата за земельну ділянку сплачується рівними частками щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платіжне доручення або квитанція мають містити в кодовому рядку обов'язкову інформацію про помер державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, за яку справляється плата, та строк, за який здійснюється платіж. Розмір орендної плати переглядається у разі: а) зміни умов господарювання, передбачених договором; б) зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; в) внаслідок інфляції - щорічно; г) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; д) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначена земельна ділянка передана в оренду строком до 01.03.2031 року для обслуговування виробничої будівлі.

Судом встановлено що, Головне управління ДФС у Харківській області згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 ст. 286 розділу XIII ПК України здійснило нарахування суми податкового зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку ОСОБА_3 в розмірі 90376,66 грн.

За результатом здійсненого Головним управлінням ДФС у Харківській області нарахування було складено податкове повідомлення-рішення від 04.06.2018 року №-2030. (а.с.21).

Податковим повідомленням-рішенням №-2030 від 04.06.2018 року ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб 18010900 в розмірі 90376,66 грн.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням та з метою відновлення порушених прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до приписів п.п. 14.1.136 п.14.1 ст. 14 10 Податкового кодексу України - орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з п.п 10.1.1 п 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать, зокрема, податок на майно, до складових якого в силу приписів п.п. 265.1.3 п. 265.1 ст. 265 ПК України входить плата за землю.

Відповідно до п.п. 269.1.2 п. 269.1 ст.269 Податкового кодексу України, до платників податку віднесені землекористувачі.

Згідно з п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст.270 ПК України об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п. 7.1, 7.3, 7.4 ст. 7 ПК України під час встановлення податку обов'язково визначаються такі елементи: платники податку; об'єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку. Будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства. Елементи податку, визначені в пункті 7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

Приписами пункту 288.7 ст. 288 ПК України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Згідно з п. 287.2 ст. 287 ПК України, облік фізичних осіб -платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.

Суд зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №-2030 було складено 04.06.2018 року, тобто після закінчення строку, встановленого Податковим кодексом України контролюючому органу для обліку фізичної особи - платника орендної плати та нарахування їй податкового зобов'язання, що свідчить про порушення відповідачем приписів пункту 287.2 ст. 287 ПК України.

Підпунктом 21.1.1 пункту 21.1 ст. 21 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Як встановлено пунктом 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно з абзацом 2 п. 286.1 ст. 286 ПК України центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 року №1386 затверджено Порядок подання інформації про платників податків, об'єкти оподаткування та об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів (далі за текстом - Порядок), пунктом 4 якого встановлено, що Держгеокадастр подає щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, в тому числі: про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім'я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача, Головне управління ДФС у Харківській області не отримувало від територіального органу Держгеокадастру інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та інформації про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, що свідчить про порушення відповідачем вимог пункту 286.1 ст. 286 ПК України та пункту 4 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 року № 1386.

Як вже зазначалось вище, відповідно до приписів п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Пунктом 289.1 ст.289 Податкового кодексу України, встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до п.5 Договору оренди землі від 29.08.2006 р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1029377,00 грн.

Згідно з п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Як встановлено судом, згідно з п.2 рішення Харківської міської ради від 25.12.2007 р. №335/07 «Про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2007 р.» з 01.03.2008 р. на території міста Харкова була введена в дію плата за землю на підставі даних «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2007 р.», у зв'язку з цим нормативна грошова оцінка орендованої ОСОБА_3 земельної ділянки змінилась з 01.03.2008 року. (а.с.25).

З 01.01.2014 року на території міста Харкова підлягала застосуванню нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р. на підставі рішення Харківської міської ради від 03.07.2013 року №1209/13 «Про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р.», у зв'язку з цим нормативна грошова оцінка орендованої ОСОБА_3 земельної ділянки змінилась з 01.01.2014 року. (а.с.26).

Як вбачається з долученого до матеріалів справи розрахунку (до податкового повідомлення-рішення від 04.06.2018 року №-2030) при розрахунку плати за землю з фізичних осіб відсутні відомості щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також застосованих значень коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі.

Крім того, з пояснень відповідача судом встановлено, що при розрахунку плати за землю Головним управлінням ДФС у Харківській області використовувалась нормативна грошова оцінка, визначена в договорі оренди землі від 29.08.2006 р., помножена на коефіцієнт індексу інфляції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Головним управлінням ДФС у Харківській області не дотримано порядок розрахунку та обчислення плати за землю та не встановлено розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення, орендованої ОСОБА_3, на момент прийняття оскаржуваного рішення від 04.06.2018 року №-2030.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.06.2018 року №-2030.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) суму сплаченого судового збору у розмірі 903,77 грн. (дев'ятсот три гривні 77 копійок)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 08 жовтня 2018 року.

Суддя Д.А. Волошин