Справа № 0540/8002/18-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 р. Справа№0540/8002/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний Банк", про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

29.08.2018 року позивач ОСОБА_1 направила позовну заяву, яка надійшла на адресу суду 03.09.2018 року з позовними вимогами до Приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний Банк" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2018 року ВП №56950643 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.08.2018 року ВП №56950643 з урахуванням внесеного виправлення згідно до постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 23.08.2018 року, які винесені приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяною Леонідівною.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що між нею та ПАТ "Перший Український міжнародний Банк" укладено договір від 11.12.2013 року про надання кредиту у сумі 12355 грн, в подальшому за зверненням банку, приватним нотаріусом здійснено виконавчий напис та стягнуто з позивача на користь банку суму 34926,51 грн, про вказані обставини позивач дізналася 21.08.2018 року після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2018 року приватним виконавцем Вольф Тетяною Леонідівною. Вважає, що приватним виконавцем грубо порушені норми чинного законодавства, оскільки приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання/перебування боржника - фізичної особи. Місце розташування приватного виконавця - м. Київ, натомість місце проживання позивача - м. Бахмут, отже, в даному випадку відповідач протиправно прийняв до свого провадження виконавчий документ, тобто діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що виконавче провадження було відкрите за місцем знаходження майна боржника, а саме місцем розташування банку (юридична адреса банку м. Київ) в якому відкрито картковий рахунок позивача. Отже, в даному випадку виконавче провадження відкрито за місцем розташування майна позивача. Враховуючи зазначене просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

04.09.2018 року, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків, також відмовлено у заяві про забезпечення позову.

21.09.2018 року позивачем надані документи на усунення недоліків.

25.09.2018 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, розгляд справи призначено на 28.09.2018 року.

28.09.2018 року учасники справи до судового засідання не з'явились, докази належного повідомлення знаходяться в матеріалах справи.

Від представника позивача 28.09.2018 року через відділ діловодства та документообігу суду надано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, та частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України 28.09.2018 року, з урахуванням скорочених строків розгляду зазначеної категорії справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та про можливість її розгляду на підставі наявних в ній документів, в порядку письмового провадження.

Згідно частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідач, Приватний виконавець Вольф Тетяна Леонідівна (РНОКПП НОМЕР_2) на користь) відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ "Перший Український міжнародний Банк" був укладений кредитний договір № 25885186 від 11.12.2013 року про надання кредиту у сумі 12355 грн, з відповідним графіком його повернення, сплати процентів за користування кредитом та комісії за надання пакету послуг по видачі кредиту.

За зверненням банку, приватним нотаріусом здійснено виконавчий напис та стягнуто з позивача на користь ПАТ "Перший Український міжнародний Банк" суму 34926,51 грн.

В подальшому, ПАТ "Перший Український міжнародний Банк" звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання виконавчого напису та просив відкрити виконавче провадження. Вказана заява отримана Приватним виконавцем Вольф Тетяною Леонідівною 08.08.2018.

На підставі зазначеної заяви, Приватним виконавцем Вольф Тетяною Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2018 ВП №56950643 про стягнення з позивача на користь ПАТ "Перший Український міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 34926,51 грн.

16.08.2018 року Приватним виконавцем Вольф Тетяною Леонідівною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, та 23.08.2018 року винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі (постанові від 16.09.2018 року ВП №56950643 )

Ухвалу про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем 21.09.2018 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч. 2 ст. 25 Закону №1404-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Статтею 24 Закону №1404-VIII встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як зазначає позивач та підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту серії НОМЕР_3, ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, вказана адреса зареєстрованого місця проживання позивача зазначена в оскаржених постановах.

Отже суд вважає, що за вказаних обставин, відсутні законні підстави прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи заборгованості, місце проживання якої є місто Бахмут Донецької області.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваних постановах виконавчим округом відповідача є місто Київ, а не місто Бахмут Донецької області.

Щодо посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018 року, суд зазначає, що по-перше роз'яснення надано відповідачу з посиланням на загальні норми Цивільного кодексу України в частині віднесення грошей до різновиду майна, тоді як норми Закону №1404-VIII є спеціальними до даних правовідносин, а по-друге, за ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника, проте за ч. 1 ст. 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За ч. 1, 2 ст. 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Таким чином Закон №1404-VIII вирізняє майно боржника: на майно як таке, що підлягає державній реєстрації з метою встановлення його місцезнаходження та примусової реалізації, інше майно, а також кошти не залежно від того зберігаються вони на рахунках у банківській установі чи отриманні у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії і в інший спосіб або зберігаються у власності боржника.

При цьому, якщо законодавець у Законі №1404-VIII вживає термін «майно», поширюючи його значення на «кошти», то термін «кошти» відображається в дужках чи пов'язується змістом у відповідному реченні.

Натомість у ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII термін «майно» вжито без вказівки про кошти.

Отже, виконання рішення за місцезнаходженням майна в розумінні вимог ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII не передбачає можливості виконання рішення за місцезнаходженням коштів.

На переконання суду, положення ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII, що стосуються виконання рішення за місцезнаходженням майна, розроблені для найбільш швидкого та ефективного доступу державного виконавця до майна, з метою його опису та примусової реалізації, натомість арешт коштів на рахунках не вимагає особистої присутності державного виконавця та може бути здійснений навіть за умови значної віддаленості установи банку.

З огляду на зазначене, ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII не поширює свою дію на випадки стягнення грошових коштів, що знаходяться на рахунках банківських установ.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що відповідач протиправно, всупереч чинного законодавства України прийняла до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в неї достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Згідно вимог ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувані постанови прийняті відповідачем не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір у сумі 704,80 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 77, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) до Приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни (місце знаходження: м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, офіс 15), за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний Банк", (місце знаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2018 року ВП №56950643 винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяною Леонідівною.

Визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.08.2018 року ВП №56950643 з урахуванням внесеного виправлення згідно до постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 23.08.2018 року, винесені приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяною Леонідівною.

Стягнути з Приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни (РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасниками справи, які не були присутні в судовому засіданні, рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Уразі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Повний текст рішення складено та підписано 04.10.2018.

Суддя Христофоров А.Б.