Справа № 463/5538/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №463/5538/16-а

адміністративне провадження №К/9901/23920/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кравчука В.М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П., розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2017 (колегія суддів у складі суддів Рибачука А.І., Багрія В.М., Старунського Д.М.)

у справі №463/5538/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

І. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21 листопада 2016 року № 4151 про відмову у перерахунку пенсії (далі - спірне рішення відповідача) на підставі її заяви про перерахунок пенсії та довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, від 28 березня 2016 року № 2605-вих-522, виданої управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок такої пенсії з розрахунку 90% від суми середнього заробітку, доплатити їй різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01 грудня 2015 року без застосування будь - яких обмежень максимального розміру пенсії та здійснювати подальшу виплату такої пенсії на вказаних умовах.

2. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано спірне рішення відповідача та зобов'язано його здійснити перерахунок пенсії позивача згідно з поданими нею заявою та довідкою з розрахунку 90% від середнього заробітку, а також доплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01 грудня 2015 року без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії.

3. Під час апеляційного перегляду вказаної постанови суду Львівський апеляційний адміністративний суд допустив процесуальне правонаступництво відповідача, замінивши його на Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова.

4. Постановою від 27.04.2017 Львівський апеляційний адміністративний суд зазначене рішення суду скасував і в задоволенні позову відмовив повністю.

5. Позивач звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просила постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції, а розгляд здійснити за її участю та участю її представника ОСОБА_2

6. 19.05.2017 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження, встановивши строк для надання заперечень на неї.

7. На адресу Вищого адміністративного суду України надійшло письмове заперечення відповідача на касаційну скаргу з проханням відмовити у її задоволенні.

8. У зв'язку з ліквідацією зазначеного суду касаційної інстанції справу для розгляду касаційної скарги передано Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду.

9. Ухвалою від 03.10.2018 Верховний Суд призначив справу до розгляду.

10. Жодних інших клопотань Суду не надходило.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-ІІІ), розраховану відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закону №3723-XII).

12. У подальшому неодноразово проводився її перерахунок відповідно до вимог статті 37-1 Закону № 3723-XII.

13. 06 червня 2016 року позивач звернулась до управління з заявою про перерахунок її пенсії, до якої було долучено довідку про заробітну плату від 28 березня 2016 року № 2605-вих-522, видану управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

14. Рішенням від 21.11.2016 № 4151 відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії з підстави введення в дію пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно з яким з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 3723-XII, у зв'язку з чим призначені раніше пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ не перераховуються.

15. Із зазначеним рішенням позивач не погодилася та звернулася з відповідним позовом до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

16. Передумовою звернення до суду позивача стало підвищення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 посадових окладів державним службовцям та посадовим особам органів місцевого самоврядування.

17. Позивач стверджувала, що спірне рішення порушує її права та прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки застосовано нормативно-правові акти, дія яких не поширюються на спірні правовідносини.

18. Вважає, що діями відповідача її обмежено в обсязі досягнутих гарантій, що не відповідає вимогам Конституції України: ст.21 - щодо визнання рівності всіх людей у їх гідності та правах, ст.46 - щодо права громадян на соціальний захист, у тому числі їх належне забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом; ч.3 ст.22 - щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів; ст.58 - про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи; ч.1 ст.64 - про те, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідач позовні вимоги заперечував повністю, посилаючись на суворе дотримання під час прийняття спірного рішення вимог чинного законодавства, судову практику зі схожих спорів, та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, визнав обґрунтованими посилання позивача на порушення відповідачем вимог Конституції України щодо недопущення звуження існуючих прав та неможливість застосування зворотної дії в часі нормативно-правових актів до спірних відносин.

20. Проаналізувавши у взаємозв'язку положення постанови КМУ від 09.12.2015 №1013 і ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію, щодо підстав для перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, суд дійшов висновку, що правовідносини пенсійного забезпечення включають в себе не лише призначення, але й перерахунок пенсії.

21. Тому посилання відповідача на норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки вона застосовується відносно осіб, які звернулись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії після 01.06.2015, а не з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії. Позов в частині визнання оскаржуваного рішення протиправним, його скасування та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії без будь-яких обмежень суд визнав обґрунтованим та задовольнив, оскільки відповідно до п. 2 розділу ІІ Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

22. Водночас вимогу зобов'язати здійснювати подальшу виплату пенсії на вказаних умовах суд визнав безпідставною посилаючись на те, що в адміністративному судочинстві підлягають захисту порушені права та інтереси, а не право, яке можливо буде порушеним в майбутньому.

23. Зі всіма вищевказаними висновками не погодився суд апеляційної інстанції. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог повністю, Львівський апеляційний адміністративний суд серед іншого зазначив, що згідно з ч.4 ст.37 Закону № 3723-XII в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

24. Відповідно до ст.37-1 Закону № 3723-XII в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії

25. З метою вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії Кабінет Міністрів України 31 травня 2000 року прийняв постанову № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії», згідно з пунктами 4 та 5 якої (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», за винятком працюючих, визначається на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

26. Перерахунок пенсії провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

27. У подальшому вказані правові норми зазнали змін як щодо права особи на отримання пенсії, так і щодо її розміру у відсотках до заробітку та порядку її призначення та перерахунку.

28. Зокрема, з 01 січня 2015 року стаття 37-1 Закону № 3723-XII була чинною в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

29. Пунктом 1 змін, що вносились до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності 15 грудня 2015 року, у постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії» пункт 4 виключено, абзац перший пункту 5 викладено в такій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

30. Відтак, з 01 січня 2015 року в Законі № 3723-XII, а з 15 грудня 2015 року в постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії» відсутні норми, які б регламентували умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям.

31. Окрім цього, з 01 травня 2016 року набрав чинності новий Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон - № 889-VIII), яким встановлено інші правила щодо пенсійного забезпечення державних службовців.

32. Зокрема, згідно із ст.90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який не містить норм щодо перерахунку пенсій, аналогічних тим, що втратили чинність.

33. 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIII, пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах; 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 3723-XII.

34. Закон № 213-VIII чинний і до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було. Тому з цієї дати скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 3723-XII.

35. Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, суд апеляційної інстанції зазначив, що правовідносини щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок.

36. Оскільки на момент коли, як вважає позивач, в неї виникло право на перерахунок пенсії, в законодавстві були відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для його здійснення.

37. На підставі зазначеного вказаний суд дійшов висновку про відповідність спірного рішення відповідача вимогам законодавства та відсутність будь-яких підстав для задоволення позовних вимог.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ

38. Позивач у касаційній скарзі просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

39. Зокрема, вважає, що висновки апеляційного суду здійснені на підставі неправильного аналізу вимог чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення державних службовців та не відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 10.12.2013 за наслідками перегляду неоднакового застосування судом касаційної інстанції.

40. Позивач у касаційній скарзі наголошує на тому, що застосовані судом норми законодавства не регулюють його правовідносин, оскільки стосуються питання призначення пенсії, а не перерахунку.

41. У письмовому запереченні відповідач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити в силі постанову суду апеляційної інстанції, як винесену з дотримання норм матеріального та процесуального права.

42. Інших доводів, аніж заявлених під час розгляду справи судами попередніх інстанцій, не зазначає.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

43. Відповідно до положень частин 1-3 ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

44. Водночас не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

45. Перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї Суд дійшов висновку про повноту встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи та належної правової оцінки доводів всіх учасників справи.

46. Верховний Суд неодноразово викладав позицію щодо вирішення спорів у схожих правовідносинах у постановах (від 07.02.2018 - провадження К/9901/3784/18, справа №693/636/16-а; від 20.02.2018 - справа №752/18355/16-а, провадження №К/9901/18392/18; справа №686/17869/16-а, провадження К/9901/18135/18; справа № 644/6597/16-а, провадження К/9901/17847/18 та інші).

47. Зокрема у постанові від 20.02.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (провадження К/9901/18135/18, справа №686/17869/16-а) за заявою про неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 37-1 Закону №3723-ХІІ (у редакції з 01 січня 2015 року) та постанов Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсіїі від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» при вирішенні спорів, пов'язаних із перерахунком пенсій, призначених за статтею 37 Закону №3723-ХІІ, усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, суд акцентував на наступному.

48. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Прийняття зазначеного Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

49. Таким чином законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01 січня 2015 року делегував Уряду.

50. Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 01 січня по 01 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України №865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

51. Так, за правилами пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом №3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

- пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

- іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

52. Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики (пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України №865).

53. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01 грудня 2015 року, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

54. Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова Кабінету Міністрів України №1013 не містить.

55. Отже, з 01 грудня 2015 року до 01 травня 2016 року чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому, чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону №3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України. Під час реформування системи державного управління 10 грудня 2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, Закон №889-VIII.

56. У зв'язку з набуттям з 01 травня 2016 року чинності зазначеним Законом, положення Закону №3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII). Натомість, у статті 90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

57. Верховний Суд також зауважив, що ні Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, ні стаття 90 Закону №889-VIII, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

58. З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

59. У рішенні від 03 червня 2014 року у справі за заявою Валентини Ніканорівни Великоди проти України №43331/12 Суд, розглянувши скаргу, зокрема, за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

60. У цьому рішенні Суд також вказав на відсутність підстав для висновку про те, що, передавши КМУ право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв на порушення якихось положень Конвенції, та зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою не вважав, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

61. Ураховуючи наведені вище положення джерел права, Верховний Суд у вказаній справі дійшов висновку, що з 01 грудня 2015 року, початку застосування постанови Кабінету Міністрів України №1013, якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом №889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону №3723-XII, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

62. У цій справі Верховний Суд не знаходить підстав для відступу від усталеної судової практики.

63. Отже, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідає судовій практиці Верховного Суду.

64. Касаційна скарга не містить жодних конкретних доводів в частині порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які би могли стати підставою для скасування його рішення.

65. Зважаючи, що всі аргументи учасників щодо істотних обставин справи були оцінені судами попередніх інстанцій, з огляду на повноту встановлення Львівським апеляційним адміністративного суду всіх фактичних обставин справи та відсутність порушень матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 345, 349, 353, 355, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2017 у справі №463/5538/16-а (№876/4080/17) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя О.П.Стародуб

Суддя Т.О. Анцупова