Справа № 804/4719/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2018 року Справа № 804/4719/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представників позивача Карпенко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -
25.06.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у
Дніпропетровській області щодо ненадання ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв за листом № 1306-1 від 13.06.2018 року;
- зобов'язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області видати ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» марки акцизного податку для маркування алкогольних напоїв за листом № 1306-1 від 13.06.2018 року.
Позивач вказав, що відповідач аргументує відмову у видачі марок акцизного податку тим, що згідно із пп. 222.1.2 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України, суми акцизного податку з алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований, сплачуються при придбанні марок акцизного податку; відповідно до п. 226.12 ст. 226 ПКУ, а також п. 10 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010 №1251, визначено, що продаж марок акцизного податку вітчизняним виробникам алкогольних напоїв і тютюнових виробів провадиться на підставі довідок про сплату суми податку, яка розрахована за ставками на готову продукцію (для алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований) та інших документів.
Однак, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро», відповідачем не враховано, що зерновий дистилят не відноситься до спирту етилового неденатурованого в розумінні пп. 222.1.2 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України та п. 10 Положення № 1251, а тому видача марок акцизного збору має відбуватися без долучення до заявки-розрахунку довідки про сплату суми акцизного податку, а сам такий податок має сплачуватися за правилами п. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Листом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.06.2018 року № 34 747/10/04-36-40-02-25 заявку розрахунок надану листом від 13.06.2018 року № 1306-1 було залишено без розгляду до надання довідки про сплату суми акцизного податку, яка розраховується за ставками на готову продукцію.
В обґрунтування відмови у наданні марок акцизного податку, у листі відповідачем зазначено, що згідно із пп. 222.1.2 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України, суми акцизного податку з алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований, сплачуються при придбанні марок акцизного податку. Відповідно до ДСТУ 3297-95 «Виробництво лікеро-горілчаних напоїв». Терміни та визначення», віскі - це настоянка міцністю від 40% до 45%, з характерним ароматом, виготовлена з витриманого в обвуглених всередині дубових бочках спирту сирцю із зерна, жита кукурудзи, ячменю. Таким чином, сировиною для виробництва віскі є зерновий дистилят. Згідно ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних та тютюнових виробів», зерновий дистилят-спирт харчовий питний етиловий дистильований - отриманий шляхом дистиляції, міцністю до 70% об., що використовується для виробництва алкогольних напоїв та спиртовмісних харчових напоїв і виробляється із зернової сировини/зернових культур. Отже відповідно до зазначеного закону зерновий дистилят визначено як спирт етиловий. Проте ТОВ «АБК Дніпро» в порушення п. 226.12 ст. 226 Податкового кодексу України та п. 10 «Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. N 1251 не надано довідки про сплату суми акцизного податку яка розраховується за ставками на готову продукцію.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 212.1.1 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України, платниками акцизного податку є особа, яка виробляє підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини.
Пунктом 215.1 статті 215 Податкового кодексу України визначено, що до підакцизних товарів належать, зокрема, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу "живого" бродіння).
Згідно пункту 226.1 статті 226 Податкового кодексу України, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Відповідно до пункту 226.12 статті 226 Податкового кодексу України, продаж марок акцизного податку вітчизняним виробникам алкогольних напоїв і тютюнових виробів провадиться на підставі:
довідок про сплату суми податку, яка розрахована за ставками на готову продукцію (для алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований);
заявки-розрахунку кількості марок акцизного податку (далі - заявка-розрахунок);
звіту про використання марок, придбаних у попередньому місяці, за затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, формою у двох примірниках, один з яких залишається у продавця марок, другий (з відміткою продавця) - у виробника;
платіжного документа на перерахування плати за марки з відміткою банку про дату виконання платіжного доручення.
Форми довідок та заявки-розрахунку затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно пункту 226.3 статті 226 Податкового кодексу України, виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У пункті 10 «Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв тютюнових виробів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. N 1251 зазаначено, що продаж марок вітчизняним виробникам алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється на підставі поданих в електронній формі:
довідки про сплату суми податку, яка розрахована за ставками для готової продукції (для алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований);
заявки-розрахунку кількості марок (далі - заявка-розрахунок);
звіту про використання марок, придбаних у попередньому місяці, за затвердженою ДФС формою;
копії платіжного документа на перерахування плати за марки з відміткою банку про дату виконання платіжного доручення.
Строк сплати податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України передбачений підпунктами 222.1.1 та 222.1.2 Податкового кодексу України, у яких зазначено, що суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.
Суми податку з алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований, сплачуються при придбанні марок акцизного податку.
Суми податку з урахуванням мінімального акцизного податкового зобов'язання із сплати акцизного податку на тютюнові вироби та ставок податку, діючих відповідно до норм цього Кодексу, виробниками тютюнових виробів сплачуються до бюджету протягом п'ятнадцяти робочих днів після отримання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання податкової декларації. Якщо зазначений строк припадає на день наступного бюджетного року, сума акцизного податку сплачується виробникам тютюнових виробів до закінчення бюджетного року, в якому отримані марки.
У разі невиконання умов, визначених абзацом другим цього підпункту, марки за наступними заявками-розрахунками виробників тютюнових виробів не видаються до дня, в якому здійснено в повному обсязі сплату акцизного податку та штрафних санкцій, розрахованих відповідно до пункту 126.2 статті 126 цього Кодексу.
Таким чином, з системного аналізу зазначених норм вбачається, що при придбанні марок акцизного податку виробник підакцизної продукції для виробництва якої використовується спирт етиловий неденатурований повинен надати серед інших, також документ, що підтверджує сплату акцизного податку. Однак у випадку виготовлення алкогольної продукції, для виробництва якої використовується інші різновиди спиртів, акцизний податок сплачується протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, для подання податкової декларації за місячний податковий період.
Отже, подання документа про сплату акцизного податку при придбанні акцизних марок у разі виготовлення алкогольної продукції зі спирту, що не належить до етилового неденатурованого, від виробника не вимагається.
У статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» містяться наступні визначення:
спирт етиловий - спирт етиловий-сирець, спирт етиловий ректифікований технічний, спирт етиловий денатурований (спирт технічний), спирт етиловий технічний, спирт етиловий ректифікований, що відповідають кодам 2207 і 2208 згідно з УКТЗЕД та виготовлені з крохмале- і цукровмісної сировини або з нехарчових видів сировини за спеціальними технологіями;
спирт етиловий питний - спирт етиловий ректифікований, розбавлений водою за спеціальною технологією до визначеного стандартом вмісту алкоголю;
спирт етиловий ректифікований неденатурований - спирт
етиловий з вмістом спирту більше ніж 80 об.%, отриманий шляхом фракційної перегонки етилового спирту-сирцю або брагоректифікацією дозрілої бражки;
спирт етиловий ректифікований неденатурований - спирт етиловий з вмістом спирту більше ніж 80 об.%, отриманий шляхом фракційної перегонки етилового спирту-сирцю або брагоректифікацією дозрілої бражки;
зерновий дистилят - спирт харчовий питний етиловий дистильований, отриманий шляхом дистиляції, міцністю до 70% об., що використовується для виробництва алкогольних напоїв та спиртовмісних харчових напоїв і виробляється із зернової сировини/зернових культур.
Судом під час розгляду справи встановлено, що «віскі» виготовляється позивачем за технологією аналогічною коньяку, сплата акцизного податку, при реалізації якого здійснюється в строки, визначені п. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України.
З дослідженого в судовому засіданні листа ДФС України № 9771/6/99-92-12-01-01-15 від 20.03.2018 року, який був направлений на запит позивача, що стосувався ліцензування виробництва алкогольних напоїв, встановлено, що на думку ДФС України, «віскі» виготовляється за коньячною технологією» в розумінні Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Крім того, у вказаному листі, який був направлений на запит позивача від 05.03.2018 року №0503/01, ДФС України повідомляє позивача, що порушене позивачем питання потребує законодавчого врегулювання та для однозначної класифікації потрібна інформація про технологію виготовлення «віскі», що планує виробляти позивач.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що фактично позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання марок акцизного податку в порядку передбаченому підпунктом 222.1.1 пункту 222.1 статті 222 Податкового кодексу України внаслідок недостатнього нормативного врегулювання вказаного питання чинним законодавством.
У підпункті 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України закріплено принцип презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Також, згідно пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Отже, відсутність законодавства чи різні позиції в законодавчому врегулюванні повинні трактуватись на користь платника податків.
Відповідач в судове засідання не з'явився, а лише надав до суду відзив, який за своїм змістом ідентичний листу ДФС України від 20.03.2018 року № 9771/6/99-92-12-01-01-15.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За викладених обставин, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо ненадання Товариству з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв за листом № 1306-1 від 13.06.2018 року.
Зобов'язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» марки акцизного податку для маркування алкогольних напоїв за листом № 1306-1 від 13.06.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 30.08.2018 року.

Суддя В.В. Кальник