Справа № 460/3786/18
Суддя: Винар Л. В.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/3786/18
Провадження №2-а/460/388/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Винара Л.В.

за участю секретаря - Хархаліс Л.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського в1р1б3 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції Посацького Р.В. та до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся із адміністративним позовом до поліцейського в1р1б3 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції Посацького Р.В. та до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР №273079 від 21.07.2018 року.

22.08.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського в1р1б3 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції Посацького Р.В. та до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в адміністративній справі, посилаючись на те, що постановою серії ВР № 273079 від 27.07.2018 року, яка винесена поліцейським взводу № 1 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Львові, капралом поліції Посацьким Р.В. позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому позивач вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Позивач посилається на те, викладені в постанові факти про обставини вчинення адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, протокол відносно позивача не складався та під розписку йому не вручався, у порушення вимог закону відповідач не роз'яснив позивачу права передбачені ст. 268 КУпАП, розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) питання та винесення постанови на місці вчинення проступку, на думку позивача, суперечить вимогам щодо об'єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, закріплених в ст. 268 КУпАП. Зокрема, громадянин позбавляється права скористатися юридичною допомогою, заявляти клопотання, подавати докази у справі тощо. Жодних доказів, які б свідчили про вчинення правопорушення не представили, не представили відеозапису з нагрудної камери, не склали протоколу про адміністративне правопорушення, окрім того, інспектор справу розглянув на місці зупинки транспортного засобу, чим не надав позивачу можливості скористатися своїми правами.

В судове засідання позивач не з'явився. Його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позовній заяві та просить суд задовольнити в повному обсязі. Також додав що інспектор, що складав постанову позбавив ОСОБА_2 можливості скористатись своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП , без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується наявними матеріалами справи. До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що обставини зазначені в адміністративному позові не відповідають дійсності, тому просить в позові ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю.

Суд, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, шо 21.07.2018 року поліцейським взводу № 1 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Львові, капралом поліції Посацьким Р.В. винесено постанову серії ВР № 273079 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно якої позивач ОСОБА_2 27.07.2018 року, о 05 год. 50 хв. в м. Львові, на перехресті вулиць Масарика-Панча, керуючи транспортним засобом марки «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не включив покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. При цьому відносно позивача було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно до ч.2 ст.122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 1241 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 1321, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 1331, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 184, 1892, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, суд зазначає наступне.

Так, у пункті 2.4 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Дане твердження спростовується п.1 p. III Інструкції №1395, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, частиною 4 статті 258 КУпАП. у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП та статтею 133 Конституції України, відповідно до якої систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. На підставі вище зазначеного, суд зазначає, що інспектором, як посадовою особою Управління, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову на місці вчинення правопорушення.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення без складання протоколу.

Отже, оскільки правопорушення вимог ст. 122 ч. 2 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України згідно із ст. 222 ч. 1 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

У зв'язку з цим, відповідач мав право на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стосовно доводів представника позивача про порушення відповідачем Наказу Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, суд зазначає наступне.

Пунктом 3.3. Наказу Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100 встановлено, що нагрудна відеокамера повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при арешті або затриманні особи, при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Суд підсумовуючи вищевикладене, дійшов висновку, що відповідачем при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача були дотримані положення КУпАП, в наявності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, в частині кваліфікацій дій особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в частині накладення стягнення у виді штрафу, в зв'язку з чим відсутні підстави вважати дане рішення протиправним та скасувати його.

Таким чином, оскільки підстави для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлені, в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.2ст.122, ст.268, 275 КУпАП ст.ст.7, 8, 9, 241-246 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_2 до поліцейського в1р1б3 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції Посацького Р.В. та до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Яворівський районний суд Львівської області.

Суддя Л.В.Винар