Справа № 818/1877/17
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 р. Справа № 818/1877/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, який він особисто та його представник підтримали в судовому засіданні, мотивуючи вимоги тим, що Головним управлінням ДФС у Сумській області з 12.09.2017 по 02.10.2017 проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016.

За результатами перевірки складений акт від 09.10.2017 № 2676/18-28-13-03-03/НОМЕР_1/173, 13.11.2017 року прийняті податкові повідомлення-рішення № від про визначення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 41163 (сорок одна тисяча сто шістдесят три) грн. 43 коп., № Ф про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 49915 (сорок дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 91 коп., № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 9852 (дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят дві) грн. 96 коп., № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату ЄСВ в розмірі штрафу 288,18 грн., пені - 518,73 грн. № про визначення грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 2579 (дві тисячі п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 57 коп. та штрафних санкцій у розмірі 644,89 грн., № про застосування фінансової санкції у розмірі 20% з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2993 (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто три) грн. 60 коп., № про визначення грошового зобов'язання з земельного податку в сумі 100225 (сто тисяч двісті двадцять п'ять) грн. 00 коп., і штрафних санкцій 25056 (двадцять п'ять тисяч п'ятдесят шість) грн. 25 коп., № про застосування штрафу у розмірі 510 грн.

Із зазначеними рішеннями позивач не погоджується, просить визнати їх протиправними та скасувати, вказуючи на невідповідність висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки фактичним обставинам справи, зокрема в частині заниження загального оподатковуваного доходу за 2015 та 2016 роки, а також розміру земельного податку. В обґрунтування пояснив, що валові доходи та валові витрати були визначені відповідачем шляхом співставлення податкової звітності з даними банківських виписок за відповідні періоди, водночас первинні документи, надані на перевірку, спростовують розрахунки відповідача. Крім того, розрахунок земельного податку відповідачем зроблений всупереч вимогам закону, не враховано площу земельної ділянки, що знаходиться у користуванні позивача, рішення органу місцевого самоврядування про встановлення ставок земельного податку.

Відповідач у своєму відзиві на позов проти його задоволення заперечив, у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заперечуючи проти позовних вимог, вказав, що в ході перевірки було виявлено розбіжність між даними, відображеними в деклараціях про майновий стан і доходи платника з даними банківських виписок, що призвело до заниження оподатковуваного доходу за 2015, 2016 роки., а також заниження доходу, на який нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та невірне визначення суми, з якої сплачується військовий збір.

Крім того, позивачем занижено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на суму 4737,76 грн.

Також перевіркою встановлено факт несвоєчасної сплати позивачем платежу по податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності, нарахованого ним самостійно за деклараціями в проміжок часу з 15.11.2014 по 25.04.2016, що тягне за собою нарахування штрафних санкцій.

За наслідками перевірки позивачу також донараховано земельний податок за користування земельною ділянками під будівлями та спорудами, що належать позивачу на праві власності, загальна площа яких становить 2816,1 кв. за 2014, 2015, 2016 роки. При цьому враховано нормативну грошову оцінку земельної ділянки та ставку орендної плати.

19 лютого 2018 року провадження у справі було зупинено у зв'язку з призначенням судової економічної експертизи, 13 вересня 2018 року провадження поновлено у зв'язку з надходженням висновку судової економічної експертизи від 31.08.2018 року.

Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Сумській області з 12.09.2017 по 02.10.2017 проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016. За результатами перевірки складений акт від 09.10.2017 № 2676/18-28-13-03-03/НОМЕР_1/173 (том 1 а.с.10-44).

Як вбачається зі змісту акта перевірки податковим органом було виявлено розбіжність між даними, відображеними в деклараціях про майновий стан і доходи платника з даними банківських виписок, що призвело до заниження оподатковуваного доходу за 2015, 2016 роки., а також заниження доходу, на який нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та невірне визначення суми, з якої сплачується військовий збір.

Крім того, позивачем занижено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на суму 4737,76 грн.

Також перевіркою встановлено факт несвоєчасної сплати позивачем платежу по податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності, нарахованого ним самостійно за деклараціями в проміжок часу з 15.11.2014 по 25.04.2016, що тягне за собою нарахування штрафних санкцій.

За наслідками перевірки позивачу також донараховано земельний податок за користування земельною ділянками під будівлями та спорудами, що належать позивачу на праві власності, загальна площа яких становить 2816,1 кв. за 2014, 2015, 2016 роки. При цьому враховано нормативну грошову оцінку земельної ділянки та ставку орендної плати.

13.11.2017 року відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № про визначення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 41163 грн. 43 коп., № Ф про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 49915 грн. 91 коп., № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 9852 грн. 96 коп., № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату ЄСВ в розмірі штрафу 288,18 грн., пені - 518,73 грн. № про визначення грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 2579 грн. 57 коп. та штрафних санкцій у розмірі 644,89 грн., № про застосування фінансової санкції у розмірі 20% з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2993 грн. 60 коп., № про визначення грошового зобов'язання з земельного податку в сумі 100225 грн. 00коп., і штрафних санкцій 25056 грн. 25 коп., № про застосування штрафу у розмірі 510 грн.

Суд не може погодитися з такими висновками податкового органу та прийнятим на їх підставі податковим повідомленням-рішенням з огляду на таке.

Так, положеннями ст.164 Податкового кодексу України визначена база оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відповідно до п.164.1. Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Пунктами 164.1.1., 164.1.2, 164.1.3 ст.164 цього Кодексу визначено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.12 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести у встановленому порядку облік доходів і витрат. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначено ст.177 Податкового кодексу, пункт 177.10 якої зобов'язує фізичних осіб-підприємців вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтвердні документи щодо походження товару.

Судом встановлено, що до висновку про заниження загального оподатковуваного доходу за 2015 рік на суму 166052,6 грн. та за 2016 рік на суму 5919,27 грн. відповідач дійшов, дослідивши податкові декларації та банківські виписки за відповідні періоди (стор.21 акту перевірки).

Водночас, 02.10.2017 року позивачем були надані пояснення фіскальному органу про виявлення арифметичної помилки при підрахуванні підсумків витрат за лютий 2015 року, зокрема у книзі обліку доходів і витрат цифрові значення в рядках вказано вірно, а у підсумку за лютий замість суми 426079,94 було вписано суму 246079,94 грн., що призвело до невірного підрахуванні витрат за рік, а також надано книгу обліку доходів і витрат за 2014-2016 роки (том 1 а.с.105). Проте, як вбачається із акту перевірки, відповідачем зазначені пояснення та дані книги обліку доходів і витрат не досліджувалися.

Разом з тим, відповідно до висновків судової економічної експертизи оподатковуваний дохід, встановлений відповідачем у акті перевірки за 2015 рік у сумі 285307,60 грн., та за 2016 рік у сумі 214083,95 грн., не підтверджений, відповідно не підтверджена і розбіжність між документально підтвердженим оподатковуваним доходом та даними, внесеними до декларації у сумі 166052,60 грн. за 2015 рік та у сумі 5919,25 грн. за 2016 рік (том 2 а.с. 2-12).

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відсутність заниження оподатковуваного доходу позивача за 2015, 2016 рік, відповідно визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи на вказані суми є протиправним.

Як наслідок, відсутність оподатковуваного доходу виключає нарахування на такий дохід єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосування штрафних санкцій у зв'язку із його несвоєчасною сплатою, а також визначення грошового зобов'язання з військового збору та штрафних санкцій за затримку сплати узгодженої суми грошових зобов'язань, а тому податкові повідомлення-рішення № про визначення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 41163 грн. 43 коп., № Ф про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 49915 грн. 91 коп., № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 9852 грн. 96 коп., № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату ЄСВ в розмірі штрафу 288,18 грн., пені - 518,73 грн. № про визначення грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 2579 грн. 57 коп. та штрафних санкцій у розмірі 644,89 грн., № про застосування фінансової санкції у розмірі 20% з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2993 грн. 60 коп. є протиправними та підлягають скасуванню.

Також стосовно визначення податковим органом зобов'язання позивачу по сплаті земельного податку у зв'язку з порушенням останнім п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України суд зазначає наступне.

Статтею 10 Податкового кодексу передбачено, що плата за землю є місцевим податком, який установлюється місцевими радами. Відповідно до п.12.3. ст.12 Кодексу сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до п.п.12.3.5. п.12.3. ст.12 Кодексу у разі, якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п.п.14.1.136. п.14.1 ст.14 Кодексу орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Відповідно до ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок і землекористувачі, відповідно до ст.270 цього Кодексу об'єктом оподаткування є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у користуванні. Відповідно до п.1 ст. 271 Кодексу базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пункт 271.2. ст.271 Кодексу передбачає, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зі змісту п.274.1. ст.274 Податкового кодексу слідує, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п.286.1. ст.286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 288 Податкового кодексу України врегульовано порядок сплати орендної плати. Так, відповідно до п.288.1. цієї статті підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 288.2., 288.3, 288.4, 288.5 платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу , зокрема, не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Тобто зі змісту наведених норм випливає, що плата за землю складається із земельного податку та орендної плати, кожен з яких визначається за окремими порядками.

Із висновків, викладених в акті перевірки та податкового повідомлення-рішення № (том 1 а.с.38, 53) вбачається, що контролюючим органом донараховано позивачу саме земельний податок за 2014, 2015, 2016 роки на загальну суму 100225,00 грн. відповідно до порядку, визначеному п.286.2 ст.286, п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України, виходячи із площі земельної ділянки 2816,1 кв.м. та із застосуванням ставки орендної плати, встановленої рішенням міської ради, у розмірі 5% .

Проте, в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є власником нежитлових будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, а саме нежитлової будівлі - «Н» (44,4 кв.м), прибудови - «н» (16,5 кв.м), будівлі матеріального складу - «Г» (340,5 кв.м), будинок стоянки автомашин - «З» (382,6) кв.м, прибудова - «з» (11 кв.м), огорожа №1,2, прохідної - «В» (13,3 кв.м), зварювальне відділення - «М» (14,кв.м), огорожа - №3,4, будівля контори А-2 (187,5 кв.м), майстерня - «Б» (310,8 кв.м). Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1 а.с.57,58,59). Тобто загальна площа земельної ділянки з розташованими на ній спорудами складає 1320,6 кв.м.

Станом на 21.11.2017 року земельна ділянка, на якій розташовані зазначені об'єкти нерухомості не сформована, знаходиться у комунальній власності Охтирської міської ради, що слідує із повідомлення відділу в Охтирському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області (том 1 а.с.56). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2014 році складала 173,44 грн., у 2015 році - 216,66 грн., у 2016 році - 321,70 грн. (том 1 а.с.98,99,100,101). Договір оренди земельної ділянки між позивачем та Охтирською міською радою не укладений.

Рішенням Охтирської міської ради №1472-МР від 23.06.2015 року встановлена ставка земельного податку на 2016 рік встановлена у розмірі 0,03 % (а.с. 132-134). Рішення про встановлення земельного податку на 2014, 2015 роки міською радою не приймалось.

Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір земельного податку за 2016 рік має визначатися із врахуванням площі земельної ділянки, що знаходиться в користуванні позивача (1320,6 кв.м.), нормативної грошової оцінки землі на 2016 рік у розмірі 321,7 грн. та ставки податку 0,03%. За 2014, 2015 роки, з врахуванням нормативної грошової оцінки землі відповідно 173,44 грн., та 216,66 грн. а розмір ставки земельного податку має застосовуватися з врахуванням положень п.п.12.3.5. п.12.3. ст.12 Податкового Кодексу України.

Оскільки і висновки, викладені в акті перевірки, і рішення податкового органу про збільшення грошового зобов'язання по сплаті земельного податку суперечать зазначеним нормам, податкове повідомлення-рішення № є протиправним і підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до п.286.2. ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 286.5. ст.286 Кодексу нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Положеннями п. 15.1. ст.15 Податкового кодексу визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Як вже встановлено судом, позивач є саме фізичною особою, який здійснює підприємницьку діяльність, тому, з огляду на вказані вище норми, у нього відсутній обов'язок подавати податкові декларації по платі за землю.

Таким чином податкове повідомлення-рішення № від 13.11.2017 року про застосування до позивача штрафу у розмірі 510 грн. за неподання податкових декларацій по платі за землю відповідно до п.285.2 ст.285, п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст. 132 Кодексу передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2406 (том 1 а.с.82,83), а також понесені витрати у зв'язку з проведенням експертизи у розмірі 20020 грн. (том 1 а.с. 224, том 2 а.с.44), тому зазначена сума підлягає відшкодування на користь позивача, при цьому судовий збір підлягає стягненню пропорційно задовленим позовним вимогам з врахуванням відмови позивача від частини позовних вимог, що складає 2339,84 грн. Загальна сума судових витрат склала 22359,84 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ід.н. НОМЕР_1, АДРЕСА_2) до Головного управління ДФС у Сумській області (, вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 13.11.2017 року про визначення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 41163 (сорок одна тисяча сто шістдесят три) грн. 43 коп.

Визнати протиправною і скасувати вимогу Головного управління ДФС у Сумській області № Ф від 13.11.2017 року про сплату Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 49915 (сорок дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 91 коп.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 13.11.2017 року про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій за донарахування совєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 9852 (дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят дві) грн. 96 коп.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 13.11.2017 року про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперархування) або несвоєчасну сплату ЄСВ в розмірі штрафу 288,18 грн., пені - 518,73 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 13.11.2017 року про визначення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 2579 (дві тисячі п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 57 коп. та штрафних санкцій у розмірі 644,89 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 13.11.2017 року про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансової санкції у розмірі 20% з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2993 (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто три) грн. 60 коп.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 13.11.2017 року про визначення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання з земельного податку в сумі 100225 (сто тисяч двісті двадцять п'ять) грн. 00 коп., штрафних санкцій 25056 (двадцять п'ять тисяч п'ятдесят шість) грн. 25 коп.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 13.11.2017 року про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 22359 (двадцять дві тисячі триста п'ятдесят дев'ять) грн. 84 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах

Повне рішення складене 05 жовтня 2018 року.